ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2058/24                Головуючий суддя І інстанції Ізмайлов І. К.
Провадження № 33/818/1111/24        Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       05 серпня 2024 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Чорного Г.О., а також потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка м. Харкова,
- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Постановою встановлено, що 14 березня 2024 року о 07 год. 50 хв.. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Біблика, 40/10 в м. Харкові, не переконалася в безпечності обгону та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась в попутному напрямку та ввімкнула показник повороту ліворуч. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 14.2(б) ПДР, відповідно до якого перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила судову постанову скасувати,, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не перевірив обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та даних, які мають значення для вирішення справи. Посилалася на фактичні обставини справи. Вказувала, що захисником було заявлено клопотання про проведення автотехнічної та криміналістичної експертизи слідів транспортних засобів, однак суд першої інстанції відмовив у їх призначенні.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважала постанову судді законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбаченого п. 14.2(б).
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП; поясненнях потерпілої; поясненнях ОСОБА_1 .
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що 14.03.2024 року по вул. Бібліка у м. Харкові біля буд. 40/10 ОСОБА_1 керуючи автомобілем не переконалась в безпечності обгону та здійснила зіткнення з іншим автомобілем, який рухався в попутному напрямку та увімкнув показник повороту ліворуч, у ході чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.
       З відомостей цих протоколу вочевидь вбачається, що його копія була отримана ОСОБА_1 , а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що остання ознайомлена з його змістом.
Поряд з цим, на місці ДТП працівником поліції була складена Схема місця ДТП та під відеофіксацію було ознайомлено учасників ДТП з відомостями цієї схеми. Учасники ДТП, в тому числі і ОСОБА_1 , погоджувались з відомостями, які були в ній зафіксовані, про що свідчать відповідні підписи у цій схемі.
Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів сторони захисту щодо незаконності дій працівників поліції.
       Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 , а також відсутність відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.
       Відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 (арк. 5), які вона підтримала в суді апеляційної інстанції, вбачається, що вона керувала власним автомобілем по вул. Бібліка від вул. 12 квітня в сторону про-ту Індустріального, приблизно о 07 год. 50 хв., вона увімкнула лівий покажчик повороту та почала повертати ліворуч до заїзду у дворову територію за буд. 40/10 по вул. Бібліка, в цей час авто «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з її автомобілем, її авто внаслідок зіткнення отримали пошкодження лівої часини. 
       Матеріали справи не містять будь-яких фактичних відомостей, які могли б спростувати показання потерпілої щодо увімкнення нею покажчика повороту перед виконанням маневру повороту ліворуч. Не надала таких відомостей і ОСОБА_1 , а такі її твердження розцінюються судом як обраний нею спосіб захисту для уникнення відповідальності.
       Поряз цим, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які вона надавала безпосередньо працівникам поліції після виникнення ДТП (арк. 4) вбачається, що вона керувала автомобілем по вул. бібліка у м. Харкові, попереду неї зупинився автомобіль «Рено», покажчик повороту вона не бачила, включила лівий покажчик повороту та почала обгін даного транспортного засобу, в цей час авто «Рено» почав рух ліворуч, у дворову територію до буд. 40/10 по вул. Бібліка, здійснила зіткнення з автомобілем, пошкоджено внаслідок ДТП права частина авта.
       Отже, те, що ОСОБА_3 не бачила покажчик повороту ліворуч у автомобіля, який стояв перед нею, не свідчить про те, що цей покажчик не був увімкнутим.
       В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснювала, що вона бачила, що перед нею рухався автомобіль, а потім зупинився перед поворотом у дворову територію.
       Тобто ОСОБА_1 повинна була уважно стежити за зміною обстановки на проїжджій частині, в тому числі за зміною напрямку руху автомобілів, які рухались попереду неї.
Крім того, до матеріалів справи долучений відеозапис спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 (арк. 3).
З цього відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснював учасникам ДТП зміст зафіксованої схеми цього ДТП, а ОСОБА_1 будь-яким чином не заперечувала своєї вини у вчиненому ДТП.
Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила що не заперечувала своєї вини, оскільки на неї здійснювався моральний тиск з боку особи чоловічої статі, яка приїхала на виклик потерпілої ОСОБА_2 після здійсненного ДТП.
Однак, у присутності працівників поліції ОСОБА_1 не повідомила останнім про такі дії невідомої їй особі, що вбачається з відомостей відеозапису. Поряд з цим, ОСОБА_1 скориставшись правовою допомогою професійного адвоката, не зверталася до правоохоронних органів із заявою про вчинення стосовно неї вищевказаних протиправних дій, а тому такі твердження є необґрунтованими та суд апеляційної інстанції ставиться до них критично.
       Інших будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови, що можуть свідчити про можливість її скасування, - апелянтом не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР,         учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
       Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
       Відповідно до вимог п. 14.2(б) ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
       З відомостей матеріалів справи, а також пояснень учасників ДТП, поза розумним сумнівом, вбачається, що ОСОБА_1 не дотрималася вимог п. 14.2(б) та допустила зіткнення автомобілів.        
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 14.2(б) Правил дорожнього руху та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
Поряд з цим належить врахувати, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказувала на те, що суд першої інстанції відмовив її захиснику у проведенні експертизи, проте з відповідними клопотаннями до суду апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 , ані її захисник не звертались, що свідчить про необґрунтованість таких тверджень
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 С.К. Шабельніков