ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3315/24                                          Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                     Клопот С.Л.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 

12 вересня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                  Аліменка В.О., Бужак Н.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укртелеком» - Полегенько Катерини Анатоліївни на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року (розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 10 червня 2024 року) у справі за адміністративним позовом Виконуючого обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської районної державної адміністрації, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області до Акціонерного товариства «Укртелеком»  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2024 року, Виконуючий обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської районної державної адміністрації (Чернігівської районної військової адміністрації), Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - відповідач) та просить: визнати протиправною бездіяльність Акціонерного товариства «Укртелеком» (код ЄДРПОУ 21560766, що знаходиться за адресою: Бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601) щодо не приведення протирадіаційного укриття Л- 93359, яке розташоване по вул. Миру, буд. 59, смт. Куликівка, Чернігівського району Чернігівської області, в належний для експлуатації стан та зобов`язати Акціонерне товариство «Укртелеком» (код ЄДРПОУ 21560766, що знаходиться за адресою: Бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601) вжити заходів щодо приведення протирадіаційного укриття № 93359, яке розташоване по вул. Миру, буд. 59 смт. Куликівка Чернігівського району Чернігівської області, у придатний стан для використання за цільовим призначенням.
Свої вимоги мотивує тим, що протирадіаційне укриття № 93359, яке знаходиться по вул. Миру, 59 смт. Куликівка Чернігівського району Чернігівської області, через недодержання та порушення балансоутримувачем АТ «Укртелеком» вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд) є обмежено готовим до використання за призначенням, що в умовах військової агресії російської федерації проти України, у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною бездіяльність Акціонерного товариства «Укртелеком» щодо не приведення протирадіаційного укриття Л- 93359, яке розташоване по вул. Миру, буд. 59, смт. Куликівка, Чернігівського району Чернігівської області, в належний для експлуатації стан.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Укртелеком» вжити заходів щодо приведення протирадіаційного укриття № 93359, яке розташоване по вул. Миру, буд. 59 смт. Куликівка Чернігівського району Чернігівської області, у придатний стан для використання за цільовим призначенням.
Не погоджуючись з вказаною постановою, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
18 липня 2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача до Шостого апеляційного апеляційного адміністративного суду подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №260/4199/22, висловлені виснвки в якій можуть мати суттєве значенення під час розгляду даної справи. 
Перевіривши матеріали справи та подане клопотання, колегія суддів вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Підстави зупинення провадження у справі визначено ст.236 КАС України.
Так, відповідно до ч. ч. 1,2    ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі: 1) смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника; 2) необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника; 3) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду; 4) звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні; 5) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 6) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді - до припинення врегулювання спору за участю судді.
Суд має право зупинити провадження у справі в разі: 1) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до одужання; 2) знаходження учасника справи у довгостроковому відрядженні, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до повернення з відрядження; 3) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі - до припинення перебування на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 4) призначення судом експертизи - до одержання її результатів; 5) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів - до надходження ухвали суду, який виконував доручення, про виконання доручення або неможливість виконання доручення; 7) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів; 8) надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід; 9) розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі; 10) постановляння ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.
Надаючи оцінку зазначеній вище вимозі представника позивача колегія суддів приходить до висновку, що зазначена вимога є передчасною, оскільки відносини в рамках розгляду срави №260/4199/22 Верховним судом виникли до прийняття змін до КЦЗ України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що по вул. Миру, 59 смт. Куликівка Чернігівського району Чернігівської області знаходиться протирадіаційне укриття № 93359, яке в умовах військової агресії російської федерації проти України через недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд) є обмежено готовим до використання за призначенням, через що не здатне забезпечити захист цивільного населення та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія ЯЯЯ № 639798 від 28.03.2006) ВАТ «Укртелеком» на праві колективної власності належить % нежитлової будівлі, розташованої по вул. Миру (колишня Щорса), 59 смт. Куликівка, Куликівського району Чернігівської області, а саме приміщення будівлі літ.А-2; по підвалу - з літ.2-3 по літ.2-7, з літ. 3-3 по літ. 3-5, літ. 3-7, 3-8, в спільному користуванні літ.2-1, 2-2, 2-9, 3-2, 3-6, пл. 33,9 кв.м. По 1-му поверху з літ. 1-18 по літ. 1-34, в спільному користуванні літ. 1-1, 1-10, 1-11, пл. 42,2 кв.м. По 2-му поверху літ. 1-36, 1-38, 1-39, 1-42 по 1-50, в спільному користуванні літ. 1-35, 1-37, пл. 19,9 кв.м. Всього загальна площа - 802,2 кв.м. Склад Б-1 літ. 3-1 площею 60,9 кв.м. Гараж В-1 літ. 2-1, 3-1, 4-1, 5-1, 6-1, 6-2, 6-3 площею 142,9 кв.м.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 348302461 від 27.09.2023) % нежитлової будівлі по вул. Миру, 59 смт. Куликівка перебуває у спільній частковій власності ПАТ «Укртелеком».
Згідно з паспортом протирадіаційного укриття № 93359 від 03.06.2019 - дата прийняття в експлуатацію - 19.11.1985, місткість 50 осіб, загальна площа - 62,29 кв.м., розташування укриття - вбудоване у будівлю 2 поверхів, кількість входів - один, час приведення протирадіаційного укриття у готовність 12 год.
Згідно рішення Загальних зборів акціонерів від 14.06.2011 № 8 ВАТ «Укртелеком» змінило своє найменування на ПАТ «Укртелеком».
Рішенням річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртелеком», які відбулися 22.04.2021, змінено повне найменування Товариства українською мовою з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на Акціонерне товариство «Укртелеком» та скорочене найменування українською мовою з ПАТ «Укртелеком» на АТ «Укртелеком».
Таким чином, АТ «Укртелеком» є правонаступником ПАТ «Укртелеком» та ВАТ «Укртелеком».
Згідно інформації Чернігівської філії АТ «Укртелеком» від 15.01.2024 № 8 AT «Укртелеком» є власником % будівлі за адресою: вул. Миру, 59 смт. Куликівка, і є балансоутримувачем власної частини будівлі за цією адресою. У підвалі будівлі обліковується вбудована захисна споруда (ПРУ) № 93359, що не має відокремленого інвентарного номеру, а обліковується на балансі у складі інвентарного номеру всієї будівлі.
Згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття № 93359) від 26.10.2023 - захисна споруда визнана обмежено готовою до експлуатації.
Зазначеним актом оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту встановлено, що загальний стан споруди - обмежено працездатний, споруда не обладнана засобами для доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, не має покажчиків руху води, відсутні ємності для питної води, відсутні санвузли, відсутні пудр-клозети та виносні баки, запірна арматура системи опалення відсутня, трубопроводи не пофарбовані, не має систем зв`язку та оповіщення, не має заземлення електрообладнання, відсутні пожежні крани, первинні засоби пожежогасіння, відсутній робочий інструмент формування з обслуговування захисної споруди, не має ряду документації на споруду, тощо.
Слід відмітити, що аналогічні порушення були зафіксовані також в актах оцінки стану готовності протирадіаційного укриття цивільного захисту від 12.09.2023, 13.07.2023, 20.12.2018.
Проте, балансоутримувач вказаного укриття не вжив належних заходів щодо приведення у відповідність до вимог законодавства протирадіаційного укриття № 93359 та, відповідно, у готовність до використання за призначенням.
Вищевикладене свідчить про триваючий та систематичний характер порушень, що безумовно вказує на порушення інтересів держави в частині обов`язку виконання державою гарантій по забезпеченню конституційних прав громадян на захист життя і здоров`я, забезпечення захисту цивільного населення від негативних наслідків бойових дій.
Протирадіаційне укриття № 93359 є важливою ЗСЦЗ, яка здатна розмістити як персонал АТ «Укртелеком», так й інших мешканців селища.
Зазначені порушення є вагомою підставою для зобов`язання AT «Укртелеком» вжити відповідних заходів задля приведення протирадіаційного укриття № 93359 у стан готовності для використання за безпосереднім цільовим призначенням.
Подання даної позовної заяви спрямоване на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, на забезпечення захисту цивільного (мирного) населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей для збереження їх життя та здоров`я у випадку активних військових дій на території Чернігівського району.
Правові підстави визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити відповідні дії.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя, обов`язок держави - захищати життя людини.
Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє і на даний час.
Крім того, ще раніше розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.01.2015 № 47-р на територіях Донецької та Луганської областей запроваджено режим надзвичайної ситуації, а на всій території України - режим підвищеної готовності згідно з вимогами Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).
Отже, Урядом вже з 2015 року фактично розпочато етап активної підготовки до захисту населення у разі можливої військової агресії.
Як зазначалось вище, оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.
До засобів колективного захисту належать захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення та найпростіші укриття, які складають фонд ЗСЦЗ (ч. 2 ст. 32 КЦЗ України).
Для вирішення питань щодо укриття населення в ЗСЦЗ центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд (ч. 4 ст. 32 КЦЗ України).
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 2 КЦЗ України ЗСЦЗ - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. До захисних споруд цивільного захисту належать сховища та протирадіаційні укриття, а також споруди подвійного призначення.
Порядок створення, утримання фонду ЗСЦЗ та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 32 КЦЗ України).
Пунктом 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (надалі - Порядок) визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.
Частиною 1 ст. 20 КЦЗ України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду ЗСЦЗ; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації, тощо.
Відповідно до ч. 8 ст. 32 КЦЗ України утримання ЗСЦЗ у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Аналогічні норми про покладання обов`язку утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд, саме на їх балансоутримувачів, якими вважаються власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі, містяться і в п.п. 3,9, 10 Порядку.
Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: 
не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту;
не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.
Згідно п. 11 Порядку вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.
Відповідно до п. 1 Розділу І Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579 (надалі - Вимоги), споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.
За п. 4 розділу І Вимог фонд захисних споруд складається із захисних споруд (сховищ та протирадіаційних укриттів), зокрема швидкоспоруджуваних, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів і є основним засобом колективного захисту населення.
Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (п. 6 Розділу VIII Вимоги).
Відповідно пп. 1 п. 2 розділу VI Вимог, для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності 'їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.
Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках: у разі проведення технічної інвентаризації захисної споруди як об`єкта нерухомого майна; у разі підготовки пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди; після пожеж, аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій, що могли негативно вплинути на технічний стан захисної споруди; у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності ЗСЦЗ за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог.
За результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням.
Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог.
У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням (пп. 8 п. 2 Розділу VI Вимог).
Таким чином, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено п. 8 ст. 32 КЦЗ України та п. 9 Порядку.
Систематичне упродовж тривалого часу невжиття Відповідачем визначених законодавством заходів з метою приведення протирадіаційного укриття № 93351 до стану готовності, суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та виконання обов`язку із захисту життя та здоров`я людини.
Вказане є підставою для зобов`язання в судовому порядку Відповідача вжити заходів для приведення протирадіаційного укриття у стан готовності до використання за призначенням відповідно до вимог наказу МВС № 579.
До аналогічних висновків за позовами прокурорів дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 03.10.2018 у справі № 826/12192/16 та у постанові від 25.07.2019 у справі                  № 820/5164/15.
Окрім того, у справі № 820/4717/16 з тотожними правовідносинами Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 виснувала, що спір такого характеру розглядається у порядку адміністративного судочинства, а також підтвердила право прокурора на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі територіального органу ДСНС саме з такими позовними вимогами.
З огляду на сукупність викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Козелецької окружної прокуратури необхідно задовольнити.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги керівника Козелецької окружної прокуратури необхідно задовольнити.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укртелеком» - Полегенько Катерини Анатоліївни - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.  

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк          

Судді:                                                                                          В.О. Аліменко

          Н.П. Бужак