Справа № 450/123/24                                Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/1634/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря: Ковальчука Ю.П.
з участю: представника відповідача – адвоката Микуш Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2024 року, -

                                       ВСТАНОВИВ:
       В січні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 , за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача про визнання недійсним договору, додатку до договору, визнання вкладу учасника Договору простого товариства у розмірі 99/100 від загального розміру вкладів учасників цього простого товариства, визнання частки в праві спільної часткової власності.
       21 травня 2024 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, окрім того 22.05.2024 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.
       Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2024 року заяву позивача ОСОБА_3 та представника позивача ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду задоволено.
       Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 про визнання недійсним договору, додатку до договору, визнання вкладу учасника Договору простого товариства у розмірі 99/100 від загального розміру вкладів учасників цього простого товариства, визнання частки в праві спільної часткової власності залишено без розгляду.
       Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року скасовано.
       Ухвалу суду оскаржив  ОСОБА_41 , подавши апеляційну скаргу.
       Не погоджується з ухвалою суду в тому числі й у частині скасування заходів забезпечення позову, вважає, що така прийнята з порушенням норм процесуального права.
       Вказує, що судове засідання 22 травня 2024 року відбулось без його участі, повістки про виклик до суду він не отримував, а тому на його переконання, суд першої інстанції всупереч вимогам п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України за відсутності відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, не відклав розгляд справи, а провів судове засідання, що позбавило його можливості реалізувати надані йому як учаснику судового процесу права.
       Просить скасувати ухвалу судута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Ухвалу суду також оскаржила  ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.
       Вважає ухвалу такою, що прийнята з порушення норм процесуального права.
       Вказує, що судове засідання відбулось без її участі, повістки до суду вона не отримувала, а тому вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України за відсутності відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання, не відклав розгляд справи, а провів судове засідання, що позбавило її можливості реалізувати надані їй як учаснику судового процесу права.
       Просить скасувати ухвалу судута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Микуш Д.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що подати заяву про залишення позовної заяви без розгляду є правом позивача і таке право не може бути обмежене судом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 761/44056/17 (провадження №14-571цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на межі здійснення цивільних прав, вказавши що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Тлумачення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що указаний пункт передбачає залишення без розгляду позову за заявою позивача до початку розгляду справи по суті.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення суду по суті спору. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2024 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, окрім того 22.05.2024 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.
Правова позиція, щодо можливості залишення судом позову без розгляду під час розгляду справи викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі №161/6486/18.
Так, касаційний суд зазначив, що згідно із пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Виходячи з системного аналізу зазначених норм процесуального права, подати заяву про залишення позовної заяви без розгляду є правом позивача і таке право не може бути обмежене судом.
Разом з тим, в силу положень зазначених вище норм, відмова в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, поданої під час розгляду справи, свідчить про надмірний формалізм та обмеження прав позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що залишення позову ОСОБА_3 без розгляду не порушує будь-яких прав апелянтів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що питання щодо залишення позову без розгляду судом першої інстанції вирішено з повним з`ясуванням обставин справи, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення без змін оскаржуваного судового рішення.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,- 
ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2024 року – залишити без змін.
        Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 13.08.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

                                                                        
                                                         Шеремета Н.О.