Номер провадження: 22-ц/813/4908/24 
Справа № 501/791/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,
       розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою Дочірнього підприємства «Моноліт – Сервіс» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Петрюченко М.І. 20 березня 2024 року у м. Чорноморськ Одеської області, -

встановила:

Судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2024 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДП Моноліт-Сервіс» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2023 року по 01 лютого 2024 року у розмірі 3244,91 грн., та витрати з оплати судового збору у розмірі 302,80 грн.
18 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу від 12 березня 2024 року.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2024 року заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу було повернуто без розгляду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції вдався до вільного тлумачення приписів п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України, оскільки його фактичне тлумачення дозволяє дійти висновку, що заява про скасування судового наказу, серед іншого, повинна містити лише зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, при цьому процесуальний закон не зобов`язує боржника наводити обґрунтування відповідної позиції та надавати докази на її підтвердження.
Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2024 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДП Моноліт-Сервіс» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2023 року по 01 лютого 2024 року у розмірі 3244,91 грн., та витрати з оплати судового збору у розмірі 302,80 грн.
18 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу від 12 березня 2024 року.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2024 року заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу було повернуто без розгляду.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що боржником, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України, не зазначено про необґрунтованість вимог стягувача.
Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду неправильним, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином, після надходження заяви про скасування наказу, суд за результатами її розгляду наділений повноваженнями лише на скасування судового наказу, оскільки подання такої заяви свідчить про наявність спору між сторонами.
Крім того, у даному випадку, у заяві про скасування судового наказу ОСОБА_1 наведений перелік конкретних фактів та обставин на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача, а саме, заявник посилається на: долучення стягувачем до заяви про видачу судового наказу доказів, які не підтверджують факт отримання послуг з теплопостачання боржником; наявність розбіжностей цифрових показників у наданих стягувачем розрахунках; невірність періоду, за який розраховується заборгованість, та ін.
Таким чином, подання ОСОБА_1 належним чином оформленої заяви про скасування судового наказу свідчить про наявність спору між сторонами, і дані обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про повернення без розгляду заяви боржника про видачу судового наказу.
При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2024 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, ч. 1 ст. 369, ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2024 року  – скасувати.   
Цивільну справу за заявою Дочірнього підприємства «Моноліт – Сервіс» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

       А.П. Заїкін

       О.М. Таварткіладзе