ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2918/22                                                 Головуючий суддя І інстанції Агапов Р.О.
Апеляційне провадження № 33/818/1055/23                                            Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю секретаря Вакули Н.С., розглянувши заяву судді Шабельнікова С.К. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.02.2023 року ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись з постановою судді, 31.05.2024 року  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова 22.02.2023 року.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 25.06.2024 року, у цій справі №638/2918/22 (апеляційне провадження №33/818/1055/24) визначено склад суду: головуючий суддя Шабельніков С.К.
До початку апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, суддя Шабельніков С.К. дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід, з наступних підстав.
08.09.2023 року до Харківського апеляційного суду надійшла справу № 639/3012/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 08.09.2023 року, у справі №639/3012/23(апеляційне провадження №33/818/34/24) визначено склад суду: головуючий суддя Шабельніков С.К.
Крім того, справа №639/3012/23, в якій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, надійшла в провадження судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_3 раніше за часом, ніж справа №638/2918/22.
При цьому належить врахувати, що остаточне судове рішення за результатами апеляційного розгляду у справі №638/2918/22, в якій  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, безпосередньо впливає на правильність кваліфікації дій останнього у справі №639/3012/23 як за ч.3 ст.130 КУпАП, так і за ч.5 ст.126 КУпАП.
Враховуючи наведене, а також керуючись Бангалорськими принципами поведінки суддів, оскільки у будь-якого стороннього спостерігача може виникнути сумнів щодо неупередженості, дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід, який підлягає задоволенню.
Зокрема, згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть коли не тільки у сторін по справі, а і у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до п.3 Європейського статуту судді «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».
Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лауко проти Словаччини", будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.
Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).
Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України, «Мироненко проти України», «Фельдман проти України», характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.
Відповідні принципи практики Європейського суду з прав людини щодо вимоги про безсторонність, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, наведені в рішенні у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, п.п. 51-57, від 20.09.2016 року.
Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус  суддів», судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.
У Конституції України закріплені основні засади судочинства, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, суд повинен бути справедливим та неупередженим.
Зазначені принципи також закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
За таких обставин, з метою недопущення будь-яких сумнівів в неупередженості, судді слід утриматися від участі у розгляді цієї справи, у зв`язку з чим заявляю самовідвід.
Отже, вважаю, що наслідки розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.02.2023 року у справі №638/2918/22, мають суттєве значення у справі №639/3012/23, в якій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.
Тобто, зазначені вище справи безпосередньо пов`язані між собою, що, поза розумним сумнівом, виключає можливість розгляду цих справ одним і тим самим суддею, внаслідок чого заявлений самовідвід підлягає задоволенню, що обумовлює передачу матеріалів справи № 638/2918/22 (апеляційне провадження №33/818/1055/24) керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», - 

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Шабельнікова С.К. про самовідвід задовольнити.
Матеріали справи №638/2918/22 (апеляційне провадження №33/818/1055/24)  передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілувідповідно до вимог п.2.3.1 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду».
Постанова оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков