ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 червня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/4733/23
Головуючий у першій інстанції – Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/848/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І., 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі»,  
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, -

                                      У С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за теплову енергію за період з 01 жовтня 2020 року по 30 червня 2023 року в сумі 39 395,59 грн.
Заявлені вимоги вмотивовані тим, що відповідачка, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , являється власником квартири, що розташована по АДРЕСА_2 , до якої надаються послуги з теплопостачання. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . У період з 01 жовтня 2020 року по 30 червня 2023 року своєчасна оплата за надані послуги не здійснювалась, внаслідок чого виникла заборгованість, яка у добровільному порядку відповідачкою не сплачена.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 09 квітня 2024 року позов ТОВ «НіжинТеплоМережі» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за теплову енергію за період з 01 жовтня 2020 року по 30 червня 2023 року у розмірі 39 395, 59 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні клопотання представника відповідачки – адвоката Куровського В.В. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідачки – адвокат Куровський В.В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права в частині визначення предметної підсудності майнового спору за участю сторони, відносно якої порушено справу про банкрутство, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та недоведеність їх належними доказами, просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, допустився грубого порушення ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка є процесуальною нормою, що встановлює виключну підсудність справ за участю боржника, відносно якого існує судова процедура про його банкрутство. Також районний суд не дотримався вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» та діаметрально відступив від правової позиції Верховного Суду, яка стосується встановлення виключної підсудності судових майнових спорів за участю особи, відносно якої існує судова процедура про її банкрутство.
Представник відповідачки зазначає, що Господарським судом Чернігівської області відкрито провадження у справі № 927/184/13-г про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі» у зв`язку з його стійкою неплатоспроможністю та неспроможністю вчасно та у повному обсязі виконувати грошові зобов`язання перед кредиторами. За змістом ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною у яких є боржник. Аналогічні висновки щодо визначення судами підвідомчості спорів за участю боржника наведені у чисельних постановах Верховного Суду. 
Вважає хибним висновок суду першої інстанції про підсудність даної цивільної справи саме Ніжинському міськрайонному суду з посиланням на те, що стосовно ТОВ «НіжинТеплоМережі» господарським судом у межах справи № 927/184/13-г ще не відкрита процедура його ліквідації у зв`язку з визнанням його банкрутом. У даному випадку для встановлення судом підсудності справи за позовом ТОВ «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_1 визначальним є сам факт існування судового провадження у справі про банкрутство позивача, а не та судова процедура банкрутства (одна з багатьох), у якій на даний час перебуває товариство. На даний час судове провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі» триває, заявлені кредиторами грошові вимоги у межах справи № 927/184/13-г залишаються непогашеними і становлять щонайменше 120 млн. грн, тому у районного суду не було жодних підстав не застосувати ч. 2 ст. 7 ЗУ Кодексу України з процедур банкрутства.
Звертає увагу, що та обставина, що всі майнові спори за участю ТОВ «НіжинТеплоМережі» підлягають вирішенню саме господарським судом у межах справи про банкрутство, а не будь-яким іншим судом за іншими правилами судочинства, встановлена та чітко відображена у численних рішеннях господарського суду у межах справи № 927/184/13-г, які набрали законної сили.
Стверджує, що, заявивши грошову вимогу, позивач не надав належного розрахунку заборгованості, зокрема, розрахунків вартості своєї послуги у спірний період, яка має обраховуватися за законодавчо встановленим алгоритмом і залежить від фактичних, належно зафіксованих показників теплового лічильника, встановленого у багатоквартирному житловому будинку, за кожен щомісячний період споживання його послуги, а також від загальних площ всього будинку, площі належної відповідачці квартири та від встановленого виконкомом Ніжинської міської ради тарифу на постачання одиниці теплової енергії у відповідні періоди. 
Апеляційна скарга містить посилання на відсутність у юрисконсульта ОСОБА_2 повноважень самопредставництва ТОВ «НіжинТеплоМережі» відповідно до вимог ч. 3 ст. 58 ЦПК України та незаконність долучення до матеріалів справи в якості доказів поданих нею в ході розгляду справи документів.
Позивачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Задовольняючи позов ТОВ «НіжинТеплоМережі», суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача доведено належними доказами наявність у ОСОБА_1 , як споживача послуг з теплопостачання, обов`язку по оплаті наданих послуг. Відповідачкою не надано акту про відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання, затвердженого постійно діючою міжвідомчою комісією. Процедура відключення від мереж централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_2 була проведена відповідачкою самовільно, з порушенням передбаченого законодавством порядку. Суд констатував, що відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплачувати надані послуги, що узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, районний суд зазначив, що станом як на час подання позову, так і на час розгляду справи ТОВ «НіжинТеплоМережі» не визнано банкрутом, у даній цивільній справі вказане товариство є позивачем, тобто вимоги до нього не заявлялися, отже, відсутні підстави стверджувати, що ТОВ «НіжинТеплоМережі» не наділене повноваженнями на звернення до суду з вимогами про стягнення на його користь заборгованості за комунальні послуги.
З оскаржуваним судовим рішенням не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.
У справі встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «НіжинТеплоМережі» зареєстровано 19 листопада 2003 року, основним видом економічної діяльності якого є: постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30) (а.с. 118).
ТОВ «НіжинТеплоМережі» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам у м. Ніжині Чернігівської області, у тому числі, й мешканцям будинку АДРЕСА_3 . 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі» (а.с. 43-44). 
Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги, ТОВ «НіжинТеплоМережі» зазначало про те, що ОСОБА_1 являючись власником квартири АДРЕСА_4 , у період з жовтня 2020 року по червень 2023 року своєчасно не здійснювала оплату за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку погасити у добровільному порядку споживач відмовляється.
За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже суди загальної юрисдикції розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства. 
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_1 наголошувала на необхідності закриття провадження у справі, указуючи на те, що заявлений до неї ТОВ «НіжинТеплоМережі» позов повинен розглядатися Господарським судом Чернігівської області в межах справи про банкрутство указаного товариства.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній на час подання позову), на яку посилається сторона відповідача як на підставу для закриття провадження у справі, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі» (а.с. 43-44). 
З наявних у ЄДРСР для вільного доступу даних вбачається, що постановою Господарського суду Чернігівської області від 12 липня 2021 року у справі № 927/184/13-г визнано банкрутом ТОВ «НіжинТеплоМережі» і відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2021 року постанову Господарського суду Чернігівської області від 12 липня 2021 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 січня 2023 року продовжено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна боржника. Відповідно до наявної у ЄДРСР інформації як  станом на час подання позову, так і на час розгляду справи апеляційним судом ТОВ «НіжинТеплоМережі» банкрутом не визнано. 
Усталеною на сьогодні є судова практика щодо розгляду усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах саме цієї справи. Подібні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19.
Колегія суддів зважає на те, що Господарським судом Чернігівської області у межах справи № 927/184/13-г про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі», відповідно до приписів ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, розглядаються майнові спори за участю товариства та інших суб`єктів господарської діяльності (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), в яких ТОВ «НіжинТеплоМережі» виступає як позивачем, так і відповідачем, про що свідчать наявні у ЄДРСР судові рішення.
Виходячи з наведеного, є хибним висновок суду першої інстанції про можливість вирішення цього позову в порядку цивільного судочинства через те, що ТОВ «НіжинТеплоМережі» не визнано банкрутом, виступає у справі позивачем і відповідно вимоги до нього не заявлено, оскільки ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній на час подання позову) визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник. Отже, КУзПБ чітко визначає, що в порядку господарського судочинства мають вирішуватись всі спори, стороною в яких є боржник, незалежно від його процесуального статусу – позивач чи відповідач.  
Таким чином, саме Господарський суд Чернігівської області є судом, встановленим законом, до юрисдикції якого віднесено розгляд майнового спору за позовом ТОВ «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За змістом ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.
Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати із закриттям провадження у справі. Позивачу належить роз`яснити, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції, а також наявне у нього право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 367, 374, ч. 1 ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -
                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року – скасувати.
Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію – закрити.
Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції.
Роз`яснити позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

          Судді:                                                                    О.Є. Мамонова

                                                                                        О.І. Онищенко