ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року 
м. Київ

cправа №  904/1938/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
ліквідатор ТОВ "Естейт Селлінг" - арбітражний керуючий Шевченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області
на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
від 08.04.2024
у складі головуючого судді: Чередка А. Є., суддя: Коваль Л.А., Мороз В. Ф.
та на постанову Господарського суду Дніпропетровської області 
від 31.10.2023 
суддя Первушин Ю.Ю.
у справі № 904/1938/22
за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" 
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2022 відкрито провадження за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг".

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 

2. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 у справі № 904/1938/22, зокрема, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру.

3. Не погоджуючись із зазначеною постановою Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. 

4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Рух касаційної скарги

5.  20.05.2024 Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області  звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 та на постанову господарського суду Дніпропетровської області  від 31.10.2023 у справі № 904/1938/22, сформована в системі "Електронний суд" 20.05.2024.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області у справі № 904/1938/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В. В., судді - Огородніка К. М., судді - Банаська О. О., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 20.05.2024.

7. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 29.05.2024 № 32.2-01/963, у зв`язку з обранням судді Банаська О. О. до Великої Палати Верховного Суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 904/1938/22.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області у справі № 904/1938/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Огородніка К. М., судді - Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2024.

9. Ухвалою Верховного Суду від 03.06.2024 у справі № 904/1938/22 касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 та на постанову господарського суду Дніпропетровської області  від 31.10.2023 у справі № 904/1938/22 залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги. Надано скаржнику можливість зазначити підставу (підстави), на якій (яких) ним подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 цього Кодексу підстави (підстав), та з відповідним обґрунтуванням такої (таких) підстави (підстав).

10. 06.06.2024 Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву  про усунення недоліків касаційної скарги, згідно якої зазначив підставу (підстави), на якій (яких) ним подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 цього Кодексу підстави (підстав).

11. Ухвалою Верховного Суду від 17.06.2024, серед іншого, відкрито касаційне провадження у справі № 904/1938/22 за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 та на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2023; призначено розгляд касаційної скарги на 02.07.2024 року о 10:15 год. 

12. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 27.06.2024 № 32.2-01/1233, у зв`язку з відпусткою судді Огородніка К.   М., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №   904/1938/22.

13. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2024 для розгляду касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області визначено колегію суддів у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я.

14. Ухвалою Верховного Суду від 27.06.2024, зокрема, прийнято касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 та на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 у справі №   904/1938/22 колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: 
Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В.   Я. до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.

15. Не погоджуючись з ухваленою постановою Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постанову суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

15. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

15.1 Суди попередніх інстанцій не врахували, що ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом є передчасним у зв`язку із неповнотою встановлених обставин та не підтвердженням їх належними доказами, зокрема щодо з`ясування активу і пасиву боржника з їх співставленням.

15.2 Судами попередніх інстанцій не враховано, що відсутність інформації щодо бухгалтерського обліку у банкрута за останні три роки не може свідчити про не ведення господарської діяльності.

15.3 Судами попередніх інстанцій не враховано, що відсутність власних обігових коштів для фінансування господарського обороту не може бути встановлена лише за інформацією про відсутність коштів на рахунках станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство.

15.4 Належними доказами у справі не підтверджено відсутність ознак фіктивного банкрутства, відсутність ознак доведення до банкрутства, відсутність ознак приховування банкрутства.

15.5 Судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18, від 14.04.2021 у справі № 904/1693/19.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

16. Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та арбітражним керуючим Шевченком В.Є. подано відзиви на касаційну скаргу в яких останні просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані постанови судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Розгляд клопотань Верховним Судом

17. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано заяву про розгляд справи в судовому засіданні 02.07.2024 без участі його представника.

18. Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 17.06.2024 доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове   засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги, а тому Суд вважає за можливе розглядати касаційну скаргу за відсутності уповноваженого представника скаржника.

Позиція Верховного Суду

19. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

20. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

21. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

22. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

22.1 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32, код ЄДРПОУ 38529727).

22.2 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2022 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" до розгляду в підготовчому засіданні на 28.07.2022. 

22.3 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2022, поміж іншого:
- відкрито провадження за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" у справі № 904/1938/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг"; 
- визнані грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" в сумі 83 310,00 грн (судовий збір за подання заяви, авансування винагороди арбітражного керуючого) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 50 530 246,35 грн (27 000 000,00 грн - основний борг, 19 114 081,97 грн - інфляційні збитки, 4 416 164,38 грн - 3% річних) - 4 черга задоволення вимог кредиторів;
- введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 14.01.2023;
- призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" арбітражного керуючого Шевченка Віталія Євгеновича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1231 від 24.07.2013 (адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Короленко, буд. 19, оф. 3).

22.4 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області в сумі 4 962,00 грн (судовий збір за подання заяви) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, в сумі 103 780,25 грн (вимоги щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів)) - 3 черга задоволення вимог кредиторів, в сумі 25 532,98 грн (20 079,00 грн - штрафні санкції, 5 453,98 грн - пеня) - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

22.5 Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/1938/22: 
- припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32, код ЄДРПОУ 38529727);
- припинено повноваження арбітражного керуючого Шевченка Віталія Євгеновича (свідоцтво №1231 від 24.07.2013, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Короленко, буд. 19, оф. 3), як розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг";
- визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32, код ЄДРПОУ 38529727) банкрутом;
- відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 22.12.2023;
- призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32, код ЄДРПОУ 38529727) арбітражного керуючого Шевченка Віталія Євгеновича (свідоцтво №1231 від 24.07.2013, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Короленко, буд. 19, оф. 3). 

22.6 Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2023, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2023, постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/1938/22 скасовано, справу № 904/1938/22 передано для подальшого розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

23. Аргументи скаржника (пункти 15.1, 15.2, 15.3, 15.4, 15.5 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

24. Частиною четвертою статті 49 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що навіть за відсутності відповідного рішення зборів кредиторів боржника чи комітету кредиторів, але за наявності обставин, а саме за наявності ознак банкрутства господарський суд протягом п`яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою.

25. Аналіз положень статей 48, 49 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені частиною першою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства із застосуванням судового розсуду. 

26. Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Законом про банкрутство, Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

27. Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).

28. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). 

29. Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

30. Застосування судами принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

31. Суд звертає увагу, що відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених Кодексом України з процедур банкрутства для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної. 

32. Тому суд повинен займати активну процесуальну позицію в тому числі і при перевірці наявності підстав для застосування щодо боржника судових процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

33. Статтею 58 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців. Неявка у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час і місце такого засідання, не перешкоджає провадженню у справі.

34. Виходячи з вищенаведених норм Кодексу України з процедур банкрутства, боржник визнається банкрутом, коли господарським судом встановлено його неспроможність відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

35. Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

36. Ухваленню такої постанови передує судова процедура розпорядження майном боржника, порядок проведення якої врегульований у розділі IІ Кодексу України з процедур банкрутства.

37. Під розпорядженням майном згідно частини першої статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

38. Задля досягнення наведеної мети розпорядник майна зобов`язаний, зокрема: проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість (частина третя статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства).

39. Зокрема, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

40. Завданням підсумкового засідання суду на стадії розпорядження майном полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі, виходячи, зокрема, з клопотання комітету кредиторів. Проте остаточна оцінка зазначених обставин надається господарським судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство, виходячи з того, чи є можливим відновлення платоспроможності боржника без введення його ліквідаційної процедури, чи не приймалось рішення про введення ліквідаційної процедури комітетом кредиторів на шкоду більшості кредиторів членів комітету кредиторів та чи є реальна можливість відновити платоспроможність боржника через застосування до нього процедури санації за наявності інвестора, чи наявні ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності тощо.

41. При цьому при ухваленні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, має бути доведено факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає стаття 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень частини четвертої якої суб`єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

42. Тобто, враховуючи положення частини четвертої статті 205 Господарського кодексу України, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та при відкритті ліквідаційної процедури суд в обов`язковому порядку повинен з`ясувати як актив, так і пасив боржника та порівняти їх дані.

43. Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 908/2755/19.

44. Верховний Суд неодноразово наголошував, що, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неплатоспроможність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, які передбачені в процедурі розпорядження майном, та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном, зокрема, передбаченої у частині третій статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

45. При цьому суд має з`ясувати актив і пасив боржника та співставити відомості щодо обох величин. Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом у порядку статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства реєстру вимог кредиторів. Відомості про актив боржника має містити звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника. Зазначений звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), які на його підставі приймають рішення клопотати про перехід до наступної судової процедури. 

46. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.10.2023 відбулись Збори комітету кредиторів у справі № 904/1938/23, на яких більшістю голосів кредиторів було прийнято рішення звернутись до суду з клопотанням про визнання боржника ТОВ "Естейт Селлінг" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ТОВ "Естейт Селлінг" арбітражного керуючого Шевченко Віталія Євгеновича. 

47. Припиняючи процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", визнаючи останнє банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що фінансове становище боржника характеризується неплатоспроможністю, вартості майнових активів боржника для погашення кредиторської заборгованості недостатньо. На підприємстві спостерігається ситуація низької кредитоспроможності. Всі зобов`язання підприємства сформовані за рахунок кредиторської заборгованості, що знижує платоспроможність і фінансову стійкість підприємства, і збільшує його фінансову залежність перед зовнішніми кредиторами. Під час проведення процедури розпорядження майном наявних активів боржника за рахунок яких можливо погасити існуючу заборгованість перед кредиторами недостатньо, пропозицій щодо участі в якості інвестора не надходило. 

48. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно відповіді Головного управління Статистики у Дніпропетровській області від 16.09.2022 № 03-06/1871 та від 07.03.2023 № 02-06/495-23 зазначено, що ТОВ "Естейт Селлінг" за останні три роки до статистики не звітувало. Останні звіти, які надавалися підприємством були статистичний звіт за формою № 1-послуги (квартальна) Звіт про обсяги реалізованих послуг за ІІ квартал 2017 року та фінансовий звіт за 2016 рік. Відповідно до відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.02.2023 № 10946/6/04-36-12-04-04 зазначено, що ТОВ "Естейт Селлінг" звітність за останні три роки до податкового органу не подавало. Свідоцтво платника ПДВ анульовано 11.11.2020.

49. Арбітражним керуючим Шевченко В.Є. було здійснено наступні заходи у процедурі розпорядження майном з отримання витягів, внесення інформації та вживання заходів, для виявлення та захисту майна боржника. Розпорядником майна на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2023 забезпечено проведення інвентаризації активів Боржника (наказ №2 від 19.10.2023). Відомості зазначені в інвентаризації також перевірені шляхом отримання відповідей та реєстрів від реєструючи та контролюючих органів. 

50. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної інвентаризації активів складено відповідний Протокол інвентаризаційної комісії від 20.10.2023, який додано для долучення до матеріалів справи.
Результати інвентаризації наступні: 
-балансова вартість необоротних активів - 3 537 399,00 грн.;
-опис запасів - 0,00 грн.;
- акт про результати інвентаризації грошових коштів - 0, 00 грн. 
- акт інвентаризації розрахунків з дебіторами - 585 333 004,10 грн та кредиторами 196 243 947,17 грн; 
- акт інвентаризації дебіторської або кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув і яка планується до списання - 0,00 грн; 
- наявність грошових коштів, бланків документів суворої звітності - 0,00 грн;
- наявність фінансових інвестицій - 18 001 013,70 грн;
- акт інвентаризації розрахунків щодо відшкодування матеріальних збитків - 0,00 грн. 
- опис матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання - 0,00 грн. 
Отже, за зведеної інформації за підсумками інвентаризації всього активи становлять - 606 871 416, 80 грн, а боргів 196 243 947,17 грн. 

51. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фінансовий аналіз боржника арбітражним керуючим Шевченко В.Є. було підготовлено на підставі документів, які були отримані від реєструючи органів та документів отриманих від керівника. Розпорядник майна зазначив, що фінансова звітність за останні три роки, які передували порушенню справи про банкрутство компанії не використовувалась, оскільки, зазначені документи відсутні та не складались. Відтак, зробити аналіз фінансових показників товариства у чіткій відповідності до Наказу Міністерства Юстиції України від 10.09.2020 № 3105/5 про затвердження Порядку проведення аналізу фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства неможливо.

52. Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Естейт Селлінг" наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства були здійснені наступні висновки: 
- ознаки дій з доведення до банкрутства не можливо встановити, так як відсутня інформація та документи для відповідного аналізу. В той же час, станом на дату складання цього звіту умисного з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином-засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, яка завдала великої матеріальної шкоди державі чи кредитору встановлено не було; 
- ознаки фіктивного банкрутства згідно з проведеним аналізу відсутні з огляду на факт ініціювання банкрутства не боржником, а кредитором; 
- ознаки дій з приховування банкрутства не виявлені, так як відсутня інформація та документація, яка б могла підтвердити або спростувати подачу недостовірних відомостей про його фінансовий та майновий стан оскільки така інформація і документи відсутні.

53. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у боржника - ТОВ "Естейт Селлінг" відсутні кошти і високоліквідні активи для погашення поточного боргу перед кредиторами, у тому числі із заробітної плати, а також виконати зобов`язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів). Дефіцит коштів та високоліквідних активів складає 178 242 933,47 грн (борг 196 243 947,17 - 18 001 013,70 вартість фінансових інвестицій = 178 242 933,47 грн). 

54. Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру основним видом діяльності є 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна, інші види діяльності - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту.

55. Окрім того, судами встановлено, що боржник володіючи об`єктами нерухомого майна майже по всій території України здійснювало свою господарську діяльність по здачі його в оренду. Внаслідок проведеного іпотекодержателем АТ "КБ "ПриватБанк" в 2017-2018 звернення стягнення на предмети іпотеки належні ТОВ "Естейт Селлінг", останнє після 2018 не мало змоги здійснювати господарську діяльність, оскільки нерухоме майно вибуло з його володіння.

56. Отже, проведеним аналізом фінансово-господарської діяльності боржника встановлено, що боржник знаходиться у кризовому фінансовому стані протягом 3 років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки проведений аналіз свідчить про відсутність у боржника необхідних для здійснення господарської діяльності необоротних активів; показники товариства свідчать про неспроможність боржника погасити свої зобов`язання в повному обсязі. 

57. Судами попередніх інстанцій встановлено, що загальний розмір заборгованості ТОВ "Естейт Селлінг", згідно з реєстром вимог кредиторів становить 196 243 947,17 грн, в той час як вартість активів боржника згідно проведеної інвентаризації складає 606 871 416,80 грн. Порівняння встановлених судом зобов`язань Боржника перед кредиторами в сумі 196 243 947,17 грн та активів Боржника згідно даних інвентаризації в сумі 606 871 416, 80 грн свідчить ніби про наявність профіциту активів в сумі 410 627 469,63 грн. В той же час, судами встановлено, що профіцит активів склався за рахунок дебіторської заборгованості ТОВ "Монтана - Естейт" (перебуває в процедурі банкрутства) в сумі 585 329 713,75 грн. (Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2021 у справі 
№ 904/4790/21 визнано вимоги ТОВ "Естейт Селлінг" на суму 585 329 713,75 грн. з яких 114 047 686,45 - основний борг, 27 710 101,86 - інфляційні, 443 567 385,44 грн % річних, 4540,00 - судовий збір). 

58. При цьому, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що встановлення в процедурі банкрутства ТОВ "Монтана - Естейт" розміру кредиторських вимог ТОВ "Естейт Селлінг" в сумі 585 329 713,75 грн не може вважатись встановленням факту тотожності визнаних судом кредиторських вимог з їх реальною вартістю, оскільки наявність дебіторської заборгованості в сумі 585 329 713,75 грн в цьому випадку не надає змоги розрахуватись з кредиторами ТОВ "Естейт Селінг", з огляду на особливості задоволення вимог кредиторів у справах про банкрутство, а відтак суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що у боржника недостатньо майна, для задоволення вимог кредиторів. 

59. За наведених обставин, які свідчать про неможливість здійснення боржником господарської діяльності та неспроможність виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами, та враховуючи положення статей 48, 49, 58 Кодексу України з процедур банкрутства, рішення зборів кредиторів та відсутність пропозицій щодо санації боржника, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі. 

60. Також, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зазначити про те, що визнання боржника банкрутом у цьому випадку жодним чином не перешкоджає погашенню кредиторських вимог у цій справі про банкрутство ТОВ "Естейт Селлінг" за рахунок визнаних кредиторських вимог останнього у справі про банкрутство ТОВ "Монтана - Естейт", у випадку погашення таких кредиторських вимог у справі № 904/4790/21 про банкрутство ТОВ "Монтана - Естейт".

61. Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Естейт Селлінг" наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства: 
- ознаки дій з доведення до банкрутства не можливо встановити, так як відсутня інформація та документи для відповідного аналізу. В той же час, станом на дату складання цього звіту умисного з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином-засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, яка завдала великої матеріальної шкоди державі чи кредитору встановлено не було. 
- ознаки фіктивного банкрутства згідно з проведеним аналізу відсутні з огляду на факт ініціювання банкрутства не боржником, а кредитором. 
- ознаки дій з приховування банкрутства не виявлені, так як відсутня інформація та документація, яка б могла підтвердити або спростувати подачу недостовірних відомостей про його фінансовий та майновий стан оскільки така інформація і документи відсутні.

62. При цьому, скаржником не наведено аргументів, які б спростовували відповідні висновки судів попередніх інстанцій.

63. Разом з тим, процедури банкрутства за положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, мають строковий характер. Закріплений Кодексом принцип строковості судових процедур у справі про банкрутство полягає в тому, що кожна судова процедура у справі може здійснюватися, а дії учасників справи - мають реалізовуватися в межах строку, визначеного цим Кодексом для такої процедури.

64. Згідно частини другої статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

65. Вказані норми Кодексу України з процедур банкрутства фактично є "запобіжниками" щодо зволікань під час провадження у справі про банкрутство та переслідують мету стимулювання всіх учасників судового процесу до неухильного та своєчасного виконання покладених на них законом обов`язків.

66. Процедура розпорядження майном у цій справі введена 28.07.2022 з постановленням судом ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство та станом на дату постановлення судом першої інстанції постанови про визнання боржника банкрутом (31.10.2023) тривала більше ніж 1 рік і 5 місяців, тобто понад визначені Кодексом України з процедур банкрутства строки для такої процедури. 

67. Пунктом 1   статті 6 Конвенції, учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

68. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сюрмелі проти Німеччини" від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини. 

69. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

70. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

71. Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу ''належного урядування'' і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі ''Рисовський проти України'').

72. З огляду на тривалість розгляду цієї справи та перебування боржника в процедурі розпорядження майном більше ніж 1 рік і 5 місяців, враховуючи завершення строків процедури розпорядження майном, враховуючи неможливість здійснення боржником господарської діяльності та неспроможність виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами, враховуючи те, що боржник неспроможний відновити свою платоспроможність або погасити існуючу заборгованість шляхом запровадження інших судових процедур, правильними є висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання боржника банкрутом та переходу до ліквідаційної процедури.

73. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

74. Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

75. Згідно частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

76. Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

77. Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

78. При цьому, аргументи скаржника (пункти 15.1, 15.2, 15.3, 15.4, 15.5 постанови) фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог      статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень Верховного Суду. 

79. Крім того, на висновки у наведених постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18, від 14.04.2021 у справі № 904/1693/19 скаржник послався, виокремивши їх із контексту вказаних судових рішень, не урахувавши викладених в рішеннях правових позицій Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору, в контексті досліджуваних судами у справі № 904/1938/22 доказів та встановлених фактичних обставин, зокрема, щодо того, що боржник перебуває y стані неплатоспроможності та неспроможний відновити свою платоспроможність або погасити існуючу заборгованість шляхом запровадження інших судових процедур, та щодо відсутності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства боржника, чи приховування банкрутства.

80. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

81. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

82. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

83. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

84. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

85. Оскаржувані постанови судів першої та апеляційної інстанцій таким вимогам закону відповідають.

86. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

87. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних постанов були дотримані.       

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 та на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 у справі № 904/1938/22 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 та постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 у справі № 904/1938/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. В. Білоус

Судді                                                                                             О. В. Васьковський

                                                                                                      В. Я. Погребняк