Справа № 149/1439/24 
Провадження № 33/801/651/2024
Категорія: 305 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року                                                                     м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О., 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Поворознюка Бориса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2024 по справі № 149/1439/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , за статтею 173 КУпАП, - 

в с т а н о в и в :

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2024 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та застосувано до неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Як зазначено в постанові суду, 25.04.2024 біля 03:05 год. по вул. Пушкіна - вул. Столярчука в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 виражалась нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.
Не погоджуючись з постановою суду, захисником Поворознюком Б. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 8424 від 4.07.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що з відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_1 не виражалась в адресу працівників поліції нецензурною лайкою в громадському місці, вона лише висловлювала своє незадоволення фактом затримання поліцейським її чоловіка ОСОБА_2 та застосування до нього фізичної сили із накладенням на руки кайданки. Дії ОСОБА_1 не мали в собі хуліганських мотивів. Місце та час виниклого конфлікту (пуста вулиця, в нічний час, під час комендантської години, за відсутності поблизу житлової забудови) не дають підстав стверджувати, що відбулось посягання на встановлений громадський порядок. В її діях відсутність склад інкримінованого правопорушення.
У судове засідання ОСОБА_1 та її захисник Поворознюк Б. М. не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи /а. с. 33 зворот, 34 зворот, довідка про доставку електронного листа а. с. 35, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600277676440/.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 307563 від 25.04.2024 /а. с. 2/, 
- рапорту працівника поліції /а. с. 4/, 
- відеозапису з місця події /а. с. 5/.
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП зроблені за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень статті 254 КУпАП основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство»).

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку- загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян у грубій розв`язаній манері.
Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги (стаття 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»).
Опосередковано громадські місця також визначаються у статті 178 КУпАП: вулиці, закриті спортивні споруді, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та інші визначені законом місця.
У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення ґрунтується на відеозаписі з місця події та рапорті працівника поліції.
Так, зазначаючи у постанові, що факт попередження поліцейським ОСОБА_1 про припинення нею виражатися нецензурною лайкою зафіксовано на відеозаписі час 03:09:13, однак у постанові суд не навів доказів з яких вбачається, що ОСОБА_1 нецензурно лаялась.
З відеозапису вбачається, що при подіях, які мали місце 25.04.2024 року о 03 год 05 хв були присутні дві жінки. На відеозапису чутно лайливі слова сказані жіночим голосом, однак хто саме з жінок їх промовив не встановлено. 
На записі відображено, що о 03:06 год ОСОБА_1 , як реакція на дії поліцейського промовляє : « це така наша поліція. Це їх би, б**дь на передок». Виказування даною особою інших нецензурних слів, лайки зафіксовано належними доказами не було. 
Крім того, судом першої інстанції не встановлено наявність хуліганського мотиву у діях ОСОБА_1 та факту порушення громадського порядку.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (частина перша статті 256 КУпАП).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що  ОСОБА_1 інкримінується, те вона виражалась нецензурною лексикою на адресу працівників поліції, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тоді як об`єктивна сторонаправопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, визначає відповідальність  за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто, обов`язкова ознака дрібного хуліганства нецензурна лайка, в протоколі не зазначена.
Суд першої інстанції не надав оцінці даній обставині та не встановив, чи були слова сказані ОСОБА_1 лайкою.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 використала нецензурне слово мимоволі, як зменшення емоційної напруги під час насичених емоцій, пов`язаних із затримкою (одягання кайданок) поліцейськими її чоловіка. 
Апеляційний суд вважає, що з огляду на збільшення ненормативної лексики на тлі повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, що впливає на весь спектр людських негативних емоцій: злість, ненависть, агресія, страх; виникнення для ОСОБА_1 стресової ситуації у зв`язку з конфліктом її чоловіка з поліцейським, вживання особою даного нецензурного слова, у контексті даної розмови, не було лайкою.
       Також поза увагою суду залишився той факт, що упротоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків правопорушення, враховуючи, що особу звинувачують у порушенні спокою громадян.
З відеозапису, який долучено працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що події розгорталися у комендантську годину. Під час спілкування у працівників поліції та чоловіка ОСОБА_1 – ОСОБА_2 виник конфлікт, внаслідок чого працівниками поліції було застосовано до ОСОБА_2 кайданки та затримано його. Під час затримання ОСОБА_2 через конфліктну ситуацію з працівниками поліції ОСОБА_1 допустила вживання нецензурних слів, які не були висловлені, як образа.
Апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не виражалась в адресу працівників поліції нецензурною лайкою, вона лише висловлювала своє незадоволення фактом затримання поліцейським її чоловіка ОСОБА_2 та застосування до нього фізичної сили із накладенням на руки кайданки, та дії ОСОБА_1 не мали в собі хуліганських мотивів. 
Суд звертає увагу й на те, що місце та час виниклого конфлікту (03:05 год), пуста вулиця, нічний час, під час комендантської години, за відсутності поблизу житлової забудови, не дають підстав стверджувати, що відбулось посягання на встановлений громадський порядок. У справі відсутні докази порушення громадського порядку і спокою громадян ОСОБА_1 (пояснення свідків тощо).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, зберігаючи безсторонність позбавлений можливості самостійно збирати докази на користь будь-якої із сторін провадження.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статті 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП в діях  ОСОБА_1 не доведено.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Виходячи з наведеного, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Поворознюка Бориса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2024 по справі № 149/1439/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 173 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота