УХВАЛА
 
01 липня 2024 року
м. Київ 
 
справа № 278/93/20
провадження № 51-3278 ск 24
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                        ОСОБА_1 ,
суддів                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянула касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2024 року щодо ОСОБА_4  з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження і
встановила:
26 червня 2024 року захисник ОСОБА_5 звернувся до Суду із вказаною касаційною скаргою.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується із зазначеними судовими рішеннями та просить про їх перегляд у касаційному порядку, попередньо поновивши йому строк на касаційне оскарження.
Як на поважні причини пропуску такого строку захисник зазначає про те, що 
засуджений ОСОБА_4 перебуває під вартою з 22 квітня 2024 року, однак копія рішення суду апеляційної інстанції від 31 січня 2024 року останньому вручена не була. Крім того, зазначає, що 17 червня 2024 року між ОСОБА_6 (дружиною засудженого) та ним - захисником ОСОБА_5 укладений договір про надання правничої допомоги в інтересах засудженого ОСОБА_4 .
З урахуванням того, що 21 червня 2024 року захисником ОСОБА_5 була отримана копія оскаржуваної ухвали апеляційного суду, а копія цього рішення засудженому не вручалась, вважає, що вказане є підставами для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути захиснику з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Наведені захисником у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважними з огляду на таке.
При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Як убачається із судових рішень, захист інтересів засудженого ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції здійснювали, зокрема, адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім того, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, засуджений ОСОБА_4 був присутній під час оголошення ухвали суду та не перебував під вартою та в розумні інтервали часу не вживав заходів, щоб отримати повний текст судового рішення в межах строку на касаційне оскарження.
При цьому, як вже було зазначено вище, до Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження саме захисника, а не засудженого.
Окрім того, захисником не взято до уваги, що засуджений ОСОБА_4 є окремим суб`єктом кримінального процесу, який також наділений самостійним правом на касаційне оскарження судових рішень.
Убачається, що своєму клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження захисник ОСОБА_5 посилається поміж іншого на укладання договору про надання правової допомоги після закінчення строку на касаційне оскарження. 
Разом з цим, укладення 17 червня 2024 року між захисником ОСОБА_5 та дружиною засудженого ОСОБА_6 договору про надання правової допомоги засудженому ОСОБА_4 не є поважною причиною пропуску захисником строку на касаційне оскарження.
Інших причин, які завадили захиснику протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.
За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення захиснику строку на касаційне оскарження вироку Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2023 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2024 року.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути з усіма доданими до неї матеріалами.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів 
постановила:
відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2023 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 .
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                            ОСОБА_3