УХВАЛА

23 вересня 2024 року 
м. Київ

справа №826/5982/18
адміністративне провадження №К/9901/3109/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., провівши підготовчі дії до касаційного розгляду справи за позовом Полтавської обласної ради професійних спілок до Кабінету Міністрів України, треті особи: Фонд державного майна України, Генеральна прокуратура України, Прокуратура Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 11 січня 2018 року № 13-р,

В С Т А Н О В И В :
У 2018 році Полтавська обласна рада професійних спілок (далі також позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі також відповідач), треті особи: Фонд державного майна України, Генеральна прокуратура України, Прокуратура Полтавської області, та з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу будівлі у                м. Полтаві Генеральній прокуратурі України» № 13-р від 11 січня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 13-р «Про передачу будівлі у м. Полтаві Генеральній прокуратурі України».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.
27 січня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, надіслана 22 січня 2020 року, у якій скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року і залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 липня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.
02 березня 2020 року від Офісу Генеральної прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу, у якій скаржник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
22 травня 2020 року від Кабінету Міністрів України надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому скаржник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Інші учасники правом надання відзиву на касаційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій.
За змістом пунктів 2, 3, 5 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи, вирішує питання про можливість попереднього розгляду справи або письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді касаційної інстанції, вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи.
Згідно з імперативними вимогами стаття 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. 
Так, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі "Varela Assalino contre le Portugal" (пункт 28,               № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. 
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
Верховним Судом створено учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог КАС України.
Бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в касаційній скарзі або у відзиву на касаційну скаргу не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
Враховуючи вищевикладене, справа може бути розглянута в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Керуючись статтями 340, 345 КАС України, суд 

У Х В А Л И В :
Підготовчі дії по справі закінчити.          
Призначити розгляд цієї справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 02 жовтня 2024 року в приміщенні Касаційного адміністративного суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус 5.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      С. М. Чиркін