УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 991/6049/24
провадження №51-4071 ск24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 липня 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26 серпня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
установив:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 липня 2024 року  задоволено клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62020000000000870 та    продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців.
Не погоджуючись із цим рішенням, адвокат ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, яка ухвалою
 від 26 серпня 2024 року відмовила у відкритті апеляційного провадження.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в аспекті реалізації приписів ст. 309 цього Кодексу, суперечить загальним засадам кримінального провадження, закріпленим у статтях 7, 24 КПК, порушує право на справедливий суд та доступ до правосуддя, зокрема, щодо забезпечення права на оскарження ухвали слідчого судді, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом. Посилається на правову позицію, відображену в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року (провадження № 5 - 142 кс (15) 17).
Відповідно до положень ст. 424 КПК ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, а відтак доводи захисника в цій частині не можуть бути предметом перевірки касаційного суду.
Що стосується доводів касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду, то хоча це рішення і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.
Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій 
чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових 
і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 
2011 року № 19-рп/2011.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим кримінальний процесуальний закону визначає, в  яких випадках рішення слідчих суддів можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до апеляційних або касаційних судів (п. 25 Рішення у справі «Delcourt v. Belgium» від 17 січня 1970 року та п. 65 Рішення у справі «Hofman v Germany» від 11 жовтня 2001 року).
Водночас у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не 
є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. 
Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені приписами статей 307, 309, 392 КПК.
Відповідно до частини 3 статті 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307 та частинами 1, 2 ст. 309 КПК. З огляду на імперативний спосіб регулювання кримінальних процесуальних відносин перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці законності ухвали слідчого судді лише у випадках, якщо слідчий суддя постановив рішення 
не передбачене кримінальним процесуальним законом, оскільки право 
на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню 
на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК (висновок про застосування норми права, викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 23 травня 
2018 року в справі № 237/1459/17 (провадження № 13?19кс18)).
Натомість питання, які стосуються ухвалення слідчим суддею рішення про продовження строку досудового розслідування, недвозначно врегульоване кримінальними процесуальними нормами, викладеними в статтях 294, 295-1 КПК. Неможливість оскарження такого рішення в апеляційному порядку вбачається з положень ст. 309 та ч. 9 ст. 295-1 цього Кодексу.
Керуючись цими приписами закону суддя апеляційного суду прийняв обґрунтоване рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Оскаржувана ухвала апеляційного суду є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 372, 419 КПК.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду 
від 16 липня 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26 серпня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                       ОСОБА_3