ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1893/24 Справа № 185/3602/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мицак М. С. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 серпня 2024 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бакумова О.С. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2024 щодо

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 31 березня 2024 року о 17 год. 20 хв. по вул. Дніпровській в м. Павлограді водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), та на вимогу працівника поліції, в умовах здійснення відеофіксації, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичного огляду для встановлення стану сп`яніння,чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

             В апеляційній скарзі захисник Бакумов О.С. просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.
       Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не доводять наявність в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Вказує, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем та доказів направлення на огляд у медичний заклад.

        ОСОБА_1  та його захисник Бакумов О.С. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялися, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний розгляд здійснено за їх відсутності.
       
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
       Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; направленням на проходження огляду на стан сп`яніння; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої на казом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Так, з наявного у справі відеозапису вбачається, що після виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , останньому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі, на що останній категорично відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження та доказів цієї обставини, суд апеляційної інстанції оцінює як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами, зокрема письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких останній підтвердив, що 31.03.2024 року близько 17-20 годин, дійсно перебував за кермом автомобіля “Опель”, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, оскільки йому потрібно було перегнати його автомобіль до будинку; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких вони пояснили, що 31.03.2024 року приблизно о 17-20 годин, вони бачили як водій автомобіля “Опель”, д/н НОМЕР_1 , різко почав рух заднім ходом та ледь не збив перехожих. Коли вони підійшли до автомобіля, то побачили, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння та агресивно себе поводить: відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт керування автомобілем, а навпаки підтверджує перебування в стані алкогольного сп`яніння за кермом, надає документи на автомобіль та посвідчення водія: рапортом інспектора ВРПП Павлоградського РВП капітана поліції Писарькова А.Ю. про те, що під час несення служби, 31.03.2024 року від громадянина на спецлінію “102” надійшло повідомлення, що у м. Павлаград, біля кафе “Івушка”, водій автомобіля “Опель”, д/н НОМЕР_1 , керує автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено коли саме було проведено сервісне технічне обслуговування приладу спеціального технічного засобу “Драгер”, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються відеозаписом, на якому поліцейські неодноразово пропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі, на що останній категорично відмовився. Зважаючи на те, що огляд водія на стан сп`яніння у зв`язку із цим не було проведено, відомості про спеціальний прилад, за допомогою якого такий огляд міг бути проведений за умови згоди ОСОБА_1 , істотного значення для справи не має.
На думку суду апеляційної інстанції, вказані відомості поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність підстав для висловлення працівниками поліції йому як водієві транспортного засобу пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, від якої він відмовився.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними. 
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

                                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - залишити без задоволення. 
       Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2024 щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду А.А. Мазниця