ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2036/24 Справа № 175/8687/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Куракова  В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 серпня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року, якою
                       
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22 квітня 2024 року о 01:05 год. за адресою: м. Краматорськ на перехресті вул. Самара-Трудова керував т/з VIPER R-1 н/з АЕ5444JA з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, хитка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року   ОСОБА_1  визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що суд першої інстанції не повідомив про дату, час та місце судового розгляду; його не відсторонили від керування транспортним засобом; в нього не було ознак алкогольного сп`яніння. Просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. 
Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 906012 від 20.04.2024 р., в якому викладені обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 (а.с. 4);
- відеозаписом подій за участю ОСОБА_1 (а.с. 5);
- рапортом поліцейського (а.с. 6).
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка керує транспортним засобом, повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями, повинні знати ПДР та їх дотримуватися. 
Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Виключно поліцейський наділений повноваженнями встановлювати сукупність ознак для наявності підстав для проходження огляду на стан сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності сукупності ознак стану сп`яніння у ОСОБА_1 є безпідставними.
Під час воєнного стану поліцейські, які залучені до операції з оборони країни, наділені повноваженнями зупиняти будь-які транспортні засоби для перевірки документів, перевірки осіб на причетність до представників окупаційних формувань. Поліцейські зупинили ОСОБА_1 саме керуючись вказаними повноваженнями, а отже порушення порядку процедури зупинки транспортного засобу відсутні.
Рапорт поліцейського узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом подій, направленням на проведення огляду, тож в сукупності з іншими доказами доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 В.В. Куракова