Головуючий І інстанції: Г.В. Костенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 р. 	Справа № 440/2740/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2024, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,  по справі № 440/2740/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Військової частини НОМЕР_1                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення "Догана", відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.01.2024 № 31, та як наслідок позбавлення частини премії;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення "Сувора догана", відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.01.2024 № 35, та як наслідок позбавлення частини премії;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.01.2024 № 31, в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.01.2024 № 35, в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив,  що 18 січня 2024 року позивачу було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.01.2024 №31. Відповідно вказаного наказу ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення " ОСОБА_2 ". 10 лютого 2023 року за підписом полковника ОСОБА_3 начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 за вих. від 10.02.2024 № 1808/2299, позивачу було доведено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2024 № 78 "Про преміювання командирів військових частин", в результаті чого ОСОБА_1 стало відомо про виплату премії у розмірі 234% з урахуванням накладених дисциплінарних стягнень, а саме: "догана", оголошена наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 31 та сувора догана, оголошена командиром військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35. Поряд із цим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2023 № 500 "Про призначення службової перевірки", призначено проведення службової перевірки стосовно посадових осіб відповідальних за розгортання автоматизованих робочих місць захищеного автоматизованого комплексу "Слід" у військових частинах А0932, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , А4594, провести службову перевірку доручили старшому офіцеру тилу логістики військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_4 . За результатом проведеної службової перевірки, був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35 "Про результати службової перевірки" (з основної діяльності), яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності стягнення у вигляді "сувора догана" за неналежне виконання службових обов`язків, обґрунтовано порушення вимог статей 11, 16, 36, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України без конкретизації самого порушення, що не дає можливості зрозуміти, за що саме притягнуто до відповідальності.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.24 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження порушення процедури проведення службового розслідування та протиправність оскаржуваних наказів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що на думку позивача, наказ №31 видано з порушенням вимог пункту 3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 (далі – Порядок), в частині, що стосується строку проведення службового розслідування, оскільки наказ №31, не містить жодних відомостей про продовження строків проведення службового розслідування, наказ №31 містить розбіжності в частині предмету проведення службового розслідування, а саме в Наказі № 485 предметом проведення службового розслідування є уточнення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути на стан боєздатності, бойової готовності або на стан виконання покладених завдань, що в свою чергу суттєво відрізняється від предмету службового розслідування викладеного в Наказі №31, а саме з`ясування причин та умов неналежного виконання наказів (по особовому складу) старших начальників. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не були враховані надані ним пояснення, та акцентує увагу на тому, що фактично він прийняв справи та посаду командира військової частини НОМЕР_2 06.11.2023, на підтвердження чого посилається на наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.11.2023 №324. Крім того, позивач наполягає на тому, що службовим розслідуванням не було встановлено жодних доказів невиконання позивачем вимог законодавства та інших нормативно-правових актів про що свідчать розділи “Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась” та “Вина військовослужбовця”, в яких відсутні відомості про будь які неправомірні дії та як наслідок вину. Також повідомляє, що накази про переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 надійшли до військової частини НОМЕР_2 до моменту призначення позивача на посаду командира військової частини НОМЕР_2 . В акті розкрито виключно факт того, що неправомірні дії, тобто подія, що відбулася, є причиною особистої недисциплінованості та неналежного виконання службових обов`язків начальником відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 . Щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35, позивач посилається на те, що відповідачу було повідомлено про причину не розгортання окремого автоматизованого робочого місця технологічного комплексу “Слід”, яким стало несвоєчасне отримання матеріально-технічних засобів, також позивач зазначив, що посадовими особами КНЕДП “Центр сертифікації ключів Збройних Сил України” було надіслано пароль, який не дозволяв увійти в систему для реєстрації. Про що було здійснено доповідь відповідачу за вих. від 1848/14907 від 26.12.2023. Після чого, повторно здійснено перезапис сертифікатів до Алмазу-1К.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 .
20 грудня 2023 року начальником управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_6 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, яким повідомлено, що станом на 20.12.2023 залишаються невиконаними накази старших начальників про призначення військовослужбовців на 3 осіб офіцерського складу та на 8 осіб рядового, сержантського і старшинського складу (а. с. 18 (зі звороту) - 19). Також зазначено, що рапорт складено за результатом аналізу виконання командиром військової частини НОМЕР_2 наказів (по особовому складу) старших начальників про призначення військовослужбовців. 
20.12.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №485 на підставі рапорту начальника управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 призначено службове розслідування по факту несвоєчасного виконання посадовими особами військової частини НОМЕР_2 наказів (по особовому складу) щодо переміщення військовослужбовців по службі. Проведення службового розслідування доручено начальнику відділу підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 (а.с. 73 (зі звороту).
За результатами проведення службового розслідування складено акт службового розслідування від 11.01.2024 (а.с. 69 (зі звороту) - 72).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 №31 за порушення вимог статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, та неналежне виконання службових обов`язків в частині відсутності контролю за виконанням наказів старших начальників (по особовому складу), командиру військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_9 оголошено догану.
18 січня 2024 року позивачу було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.01.2024 №31.
10 лютого 2023 року за підписом полковника ОСОБА_3 начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 за вих. від 10.02.2024 № 1808/2299, позивачу було доведено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2024 № 78 "Про преміювання командирів військових частин", в результаті чого ОСОБА_1 стало відомо про виплату премії у розмірі 234%, з урахуванням накладених дисциплінарних стягнень, а саме: "догана", оголошена наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 31 та "сувора догана", оголошена командиром військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35.
Відповідно до розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 21.12.2023 №116/10/8958/р було поставлене завдання до 18:00 21.12.2023 розгорнути автоматизовані робочі місця захищеного автоматизованого комплексу "Слід" та до 15:00 22.12.2023 подати заявки згідно зразків, виданих начальникам речових служб під час навчання. Автоматизовані робочі місця у військових частинах НОМЕР_5 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_6 були розгорнуті з запізненням, чим були порушенні вимоги розпорядження Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та становило загрозу виконання доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 28.11.2023 №111476/С .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2023 № 500 "Про призначення службової перевірки", призначено проведення службової перевірки за фактом несвоєчасного розгортання автоматизованих робочих місць захищеного автоматизованого комплексу "Слід", стосовно посадових осіб відповідальних за розгортання автоматизованих робочих місць захищеного автоматизованого комплексу "Слід" у військових частинах А0932, А4053, А4674, А4712, А4594, провести службову перевірку доручили старшому офіцеру тилу логістики військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_4 .
За результатом проведеної службової перевірки, був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35 "Про результати службової перевірки" (з основної діяльності), яким позивача за порушення вимог статей 11,16, 36, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, а саме за порушення вимог розпоряджень начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , розпоряджень Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "Сувора догана".
Не погоджуючись з притягненням його до дисциплінарної відповідальності та вважаючи, що вказані накази винесені з порушеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону “Про військовий обов`язок та військову службу” військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Згідно ст. 3 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України “Про оборону України”, “Про Збройні Сили України”, “Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію”, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно ч.1 ст. 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно зі статтями 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, у тому числі, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Відповідно ст. 6 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
Згідно з приписами абз.1 статті 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно положень ст.ст. 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 816/70/16.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. 
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України” від 24.03.1999 року № 548-XIV.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Частинами 1-2 ст. 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.
Частинами 1-3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24 жовтня 2023 року № 956 підполковника ОСОБА_1 начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_7 призначено командиром військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ВОС-0210002.
Згідно ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний: планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.
Абзацом 13 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що Командир бригади зобов`язаний особисто керувати кадровою роботою, затверджувати кандидатів на вищі посади та для вступу до військових навчальних закладів. 
На підставі викладеного вище колегія суддів приходить висновку, що на командира військової частини покладається контроль за виконанням наказів старших начальників, щодо переміщення особового складу.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок).
Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до п.п. 5, 6 Розділу V Порядку акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Згідно п.п. 1-3 Розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування, а у випадку, передбаченому пунктом 7 розділу V цього Порядку, також начальник органу управління Військової служби правопорядку (п.5 Розділу VI Порядку).
З акту службового розслідування складеного на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2023 № 485 вбачається, що командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_10 контролює виконання наказів старших начальників щодо переміщення особового складу, та встановлено порушення які виникають під час їх виконання, а саме, невиконання п. 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та п. 9.1.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України.
Пунктом 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 встановлено, що вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.
П.9.1.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.12.1997 за №615/2419, встановлено строки приймання і здавання справ та посади.
За результатами службового розслідування щодо з`ясування причин та умов неналежного виконання наказів (по особовому складу) старших начальників з боку командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 , у відповідності до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами) та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ від 17.01.2024 року № 31 про результати службового розслідування відповідно до якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "Догана".
З доповідної записки складеної на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2023 № 500 встановлено, що причинами несвоєчасного розгортання автоматизованих робочих місць захищеного автоматизованого комплексу "Слід" у здійснення заходів командирів військових частин, направлених на підготовку до розгортання системи, що передбачені Порядком, з боку локальних адміністраторів вказаних військових частин. Не зважаючи на строки передбачені розпорядчими документами для розгортання ОАРМ ЗАТК "Слід", а саме до 08.12.2023, до 15.12.2023 та до 2l.12.2023, визначені заходи були завершені з порушення цих строків, а саме у військовій частині НОМЕР_2 - 14.01.2024.
За результатами службової перевірки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 року № 35 за порушення вимог статей 11, 16, 36, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "Сувора догана".
В апеляційній скарзі позивач посилався на те, що наказ №31 видано з порушенням вимог пункту 3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, в частині, що стосується строку проведення службового розслідування, оскільки наказ №31, не містить жодних відомостей про продовження строків проведення службового розслідування, наказ №31 містять розбіжності в частині предмету проведення службового розслідування, а саме в Наказі № 485 предметом проведення службового розслідування є уточнення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути на стан боєздатності, бойової готовності або на стан виконання покладених завдань, що в свою чергу суттєво відрізняється від предмету службового розслідування викладеного в Наказі №31, а саме з`ясування причин та умов неналежного виконання наказів (по особовому складу) старших начальників. Також позивач зазначає, що судом першої інстанції не були враховані надані ним пояснення. Крім того, позивач наполягає на тому, що службовим розслідуванням не було встановлено жодних доказів невиконання ним вимог законодавства та інших нормативно-правових актів про що свідчать розділи “Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась” та “Вина військовослужбовця”, в яких відсутні відомості про будь які неправомірні дії та як наслідок вину. Також повідомляє, що накази про переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 надійшли до військової частини НОМЕР_2 до моменту призначення позивача на посаду командира військової частини НОМЕР_2 . В акті розкрито виключно факт того, що неправомірні дії, тобто подія, що відбулася, є причиною особистої недисциплінованості та неналежного виконання службових обов`язків начальником відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 . Щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35, позивач посилається на те, що відповідачу було повідомлено про причину не розгортання окремого автоматизованого робочого місця технологічного комплексу “Слід”, яким стало несвоєчасне отримання матеріально-технічних засобів, також позивач зазначив, що посадовими особами КНЕДП “Центр сертифікації ключів Збройних Сил України” було надіслано пароль, який не дозволяв увійти в систему для реєстрації. Про що було здійснено доповідь Відповідачу за вих. від 1848/14907 від 26.12.2023. Після чого, повторно здійснено перезапис сертифікатів до Алмазу-1К.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2023 № 485 встановлено термін проведення службового розслідування та подання акту службового розслідування у термін до 30.12.2023.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2024 №1 продовжено строк службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2023 № 485 до 11.01.2024.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України зазначено, що Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Обов`язку внесення відомостей про продовження строку службового розслідування до наказу що приймається за результатами службового розслідування Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України не містить.
Щодо доводів позивача про те, що накази про переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 надійшли до військової частини НОМЕР_2 до моменту призначення позивача на посаду командира військової частини НОМЕР_2 колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 встановлено, що вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця. До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.
Отже, данними положенням встановлено граничний термін виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, а саме один місяць. 
Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24 жовтня 2023 року № 956 підполковника ОСОБА_1 начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_7 призначено командиром військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ВОС-0210002.
Акт службового розслідування за результатами службового розслідування щодо з`ясування причин та умов неналежного виконання наказів (по особовому складу) старших начальників з боку командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 складено 17.01.2024.
Колегія суддів зазначає, що порушення строків виконання наказів (по особовому складу) старших начальників, до призначення позивача на посаду командира військової частини НОМЕР_2 не є підставою для їх невиконання у подальшому. Також, колегія суддів наголошує, що з моменту призначення позивача на посаду, і до складення акту службового розслідування минув термін що значно перевищує граничний термін  виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, а саме один місяць.
Щодо оскарження позивачем наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 № 35 колегія суддів приходить до наступних висновків.
Службовою перевіркою встановлено, що причинами несвоєчасного розгортання автоматизованих робочих місць захищеного автоматизованого комплексу "Слід" у здійснення заходів командирів військових частин, направлених на підготовку до розгортання системи, що передбачені Порядком, з боку локальних адміністраторів вказаних військових частин. Строки передбачені розпорядчими документами для розгортання ОАРМ ЗАТК "Слід", - до 08.12.2023, до 15.12.2023 та до 2l.12.2023, визначені заходи були завершені з порушення цих строків, а саме у військовій частині НОМЕР_2 -14.01.2024.
Приписами ч. 3 ст 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України встановлено, що про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Позивачем було повідомлено відповідачу про причину не розгортання окремого автоматизованого робочого місця технологічного комплексу “Слід”, яким стало несвоєчасне отримання матеріально-технічних засобів, також позивач зазначив, що посадовими особами КНЕДП “Центр сертифікації ключів Збройних Сил України” було надіслано пароль, який не дозволяв увійти в систему для реєстрації. Про що було здійснено доповідь відповідачу за вих. від 1848/14907 від 26.12.2023. Після чого, повторно здійснено перезапис сертифікатів до Алмазу-1К.
Колегія суддів приходить до висновку, що повідомлення про виконання або невиконання наказу командиру, який віддав наказ, не звільняє від відповідальності за невиконання наказу. 
Разом з тим, повідомлення позивачем відповідача про причину не розгортання окремого автоматизованого робочого місця технологічного комплексу “Слід”, на яке посилається позивач,  не спростовує висновки суду першої інстанції про порушення позивачем вимог статей 11, 16, 36, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі № 440/2740/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло