КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
12 вересня 2024 року                                                                                 м. Київ
 
Унікальний номер справи № 759/14906/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7967/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого  -  Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшених позовних вимог, просила: встановити фактпроживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з червня 2007року по 14 листопада 2008року; 
визнати спільним майном подружжя сторін наступні об`єкти: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; двоповерховий гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , автогаражний кооператив «Озерний»; автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 ; 
визнати за ОСОБА_1 право власності на частини спільного нерухомого майна подружжя квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з 3-х кімнат, загальною площею 115,90 кв.м., житловою площею 72,40 кв.м; 
визнати ОСОБА_1 членом автогаражного кооперативу «Озерний», передання їй на праві постійного користування та розпорядження частини двоповерхового гаражного боксу № НОМЕР_1 , який знаходиться на території автогаражного кооперативу «Озерний», за адресою: АДРЕСА_2 ; 
присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 у розмірі 13 150,00 доларів США; транспортний засіб «Skoda Octavia», 2008 р.в., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 у розмірі 4 250,00 доларів США; 
присудити ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі частини (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 , які знаходились на банківських рахунках в АТ «УкрСіббанк» в період з 14 листопада 2008року по 18 березня 2019 року у розмірі 125 529,95 доларів США та 1 925 096,99 грн.; 
присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь позивача, які знаходились на банківських рахунках в ПАТ «Родовід Банк» в період шлюбу з 14 листопада 2008 року по 18 березня 2019 року у розмірі 340 966,04 грн.; які знаходились на банківських рахунках в АТ «Ощадбанк» в період шлюбу з 14 листопада 2008 року по 18 березня 2019 року у розмірі 63 835,59 грн.; які знаходились на банківських рахунках в АТ КБ «Приватбанк» в період шлюбу з 14 листопада 2008 року по 18 березня 2019 року у розмірі 15 000,00 грн.; 
присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь позивача, які надавались ОСОБА_2 у вигляді позики невідомим стороннім особам з урахуванням відсотків в період шлюбу з 14 листопада 2008 року по 18 березня 2019 року у розмірі: грошові кошти за договором процентної ставки позики № 1 від 10 січня 2015 року у розмірі 80 000,00 грн.; грошові кошти за договором процентної ставки № 1 від 15 січня 2015 року у розмірі 68 000,00 грн.; грошові кошти за договором позики № 07/04-15 від 07 квітня 2015 року у розмірі 110 000,00 грн.; грошові кошти за договором позики від 22 травня 2015 року у розмірі 75 000,00 грн.; грошові кошти за договором позики від 14 квітня 2017 року у розмірі 90 000,00 грн.; 
присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 згідно договору поставки № 180216/1 на поставку вертикальних та горизонтальних сенсорних систем 42 та 55 від 18 лютого 2016 року в період шлюбу з 14 листопада 2008року по 18 березня 2019року у розмірі 3 835, 00 доларів США.(т. 1 а.с. 2-4, т. 5 а.с. 50-60).
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у 2005 році ОСОБА_1 познайомилась з відповідачем та у них виникли відразу взаємні почуття та почали розвиватися відносини направлені на створення сім`ї. У середині 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили створити сім`ю, та в кінці цього ж року почали проживати разом у квартирі племінника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . Під час спільного проживання у вищевказаній квартирі вже як сім`я сторони вели єдиний спільний побут, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільними правами та обов`язками, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Підтвердження спільного проживання однією сім`єю є те, що вже з 2007 року і до реєстрації шлюбу у 2008 році, батьки позивача прийняли відповідача, як чоловіка їхньої доньки, та допомагали їм створювати комфортні життєві умови, як безпосередньо у квартирі їхнього проживання, так і у взаємовідносинах між ними. 
У серпні 2008 року позивач завагітніла, 14 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_5 . Враховуючи вагітність позивача спільною дитиною до офіційної реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, можна з впевненістю зробити висновок, що дійсні сімейні відносини - проживання однією сім`єю, як подружжя, між позивачем та відповідачем склались на початку 2008 року, тому що планування сім`ї в розумінні народження дітей, це для позивача був дуже важливий крок, враховуючи те, що у відповідача від першого шлюбу вже є дорослий син.
Починаючи з 2006 року та під час спільного проживання однією сім`єю з 2007 року до моменту реєстрації шлюбу у 2008 році позивач та відповідач працювали на одному підприємстві - ПрАТ «Київстар». У період спільного проживання сторони дуже хотіли придбати власне житло - квартиру. У січні 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначилися з місцем, де б хотіли придбати житло.
18 січня 2008року між ОСОБА_6 та ТОВ «ФК «Конгрес Ріал Істейт Фінанси» укладено договір № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва виду А житлового будинку за будівельною адресою: ж/б по АДРЕСА_1 . 15 грудня 2008 року у зв`язку із звершенням будівництва, подружжя в особі відповідача отримали свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 та складається з трьох кімнат та житлової площі 72,40 кв.м. 
05 травня 2009 року у подружжя народився син. Наступного 2010 року подружжя переїхало на постійне місце проживання до вказаної квартири. 19 травня 2011 року батьком позивача- ОСОБА_7 придбано двоповерховий гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 1Б , автогаражний кооператив «Озерний» для користування подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому гараж був записаний на нього. У квітні 2011 року для сімейного користування подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в. та «Skoda Octavia», 2008 р.в.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана подружжям під час перебування у шлюбних відносинах та є об`єктом сумісної власності. На даний момент у квартирі проживає ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_8 Квартира має три окремі кімнати, позивач з малолітньою дитиною є різнополими особами та не можуть проживати в одній кімнаті. Вважає, що інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі.
Відповідно до інтернет сервісу «Авториа.юа» вартість автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в. складає 26 300 доларів США та «Skoda Octavia», 2008 р.в. у розмірі 13 150,00 доларів США, а тому просить стягнути вартості вказаних автомобілів.
Позивач стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 таємно від позивача без її відома у період шлюбу з 14 листопада 2008 року по 18 березня 2019 року оформляв банківські депозити і вклади на значні суми та розпоряджався зазначеними коштами на власний розсуд, не ставлячи до відома позивача з якою він на час здійснення цих дій перебував у зареєстрованому шлюбі і проживав однією сім`єю.
Також вказувала, що загальна сума грошових коштів, які надались відповідачем ОСОБА_2 у вигляді позик невідомим стороннім фізичним особам з урахуванням відсотків, у період шлюбу з 14 листопада 2008 року по 18 березня 2019року становить 846 000,00 грн., що підлягає грошовій компенсації у розмірі частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 423 000,00 грн.
Також, відповідач ОСОБА_9 діючи всупереч інтересам сім`ї, без відома та без погодження з дружиною позивачем ОСОБА_1 з якою він на час здійснення цих дій перебував в зареєстрованому шлюбі і проживав однією сім`єю, підписав з невідомою сторонньою фізичною особою ОСОБА_10 , договір поставки № 180216/1 на поставку вертикальних та горизонтальних сенсорних панель кошти у розмірі 7 670,00 доларів США, Зазначені сенсорні системи, ніколи в сім`ї чи в квартирі не використовувались, з чого можна зробити висновок про те, що відповідач купляв дані системи для невідомих сторонніх фізичних осіб, або для використання їх в своїх інтересах про які позивач ніколи і нічого не знала.
28 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов в якому просив визнати об`єктом спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності: ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності: ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .
Визнати за ОСОБА_2  право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що 14 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та позивачем за зустрічним позовом було укладено шлюб. З цього часу сторони стали однією сім`єю та почали вести спільний побут, мати взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився спільний син - ОСОБА_8 . Сторони проживали спільно з сином до жовтня 2018 року. За час шлюбу сторони набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ; автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 .
18 січня 2008 року на виконання умов договору № 16-366/ФБ366 про участь у фонді фінансування будівництва А , ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «ФК «Конгрес Ріал Істейт Фінанси» 812 120, 00 грн. 15.09.2008р. позивачем за зустрічним позовом та АТ ХК «Київміськбуд» підписано акт прийому-передачі квартири інвестору. У подальшому між сторонами було укладено шлюб. 15 грудня 2008 року, тобто через один календарний місяць після укладення шлюбу позивач за зустрічним позовом отримав свідоцтво про право власності на квартиру. ОСОБА_8 виплатив повну вартість квартири виключно за рахунок коштів, що належали йому особисто. Починаючи з 01 квітня 1997 року позивач був офіційно працевлаштований у ПрАТ «Київстар» та починаючи з 01 січня 1998 року займав посаду начальника відділу та протягом багатьох років отримував високу заробітну плату. Відповідач за зустрічним позовом не має жодного відношення до придбання квартири, вона не приклала ні фінансової, ні трудової участі для цього. Єдиною обставиною, що пов`язує відповідача за зустрічним позовом із квартирою, є видача свідоцтва про право власності на квартиру через місяць після реєстрації шлюбу. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Зазначав, що між сторонами не існує домовленості щодо поділу автомобілів «Toyota Highlander», 2011 р.в. та «Skoda Octavia», 2008 р.в., а також не існує шлюбного договору, а отже частки сторін в обох автомобілях є рівними. Сторони не досягли згоди щодо поділу спільно нажитого майна. Позивач за зустрічним позовом не погоджується на виплату відповідачу за зустрічним позовом будь-якої компенсації за її частку в автомобілях «Toyota Highlander» та «Skoda Octavia». Коли жодна зі сторін не може запропонувати прийнятний для них обох варіант розподілу спільного майна суд має право здійснити поділ вказаних автомобілів шляхом визнання за кожною стороною відповідної ідеальної частки без реального поділу та залишити обидва автомобілі у спільній частковій власності сторін. Просив задовольнити зустрічний позов, у задоволенні первісного позову просив відмовити (т. 1 а.с. 121-130).
28 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю (т. 1 а.с.60-72).
30 липня 2019 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Травянко О.І. подано відповідь на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити у зустрічних позовних вимогах в повному обсязі. (т. 2 а.с. 9-15).
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про поділ майна - задоволено частково. Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортні засоби: «Toyota Highlander», VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , транспортний засіб Skoda Octavia, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволено. Визнано об`єктом спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: автомобіль «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 та автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .
В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності за кожним по ідеальної частки автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 та ідеальної частки автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 .
Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 . (т. 6 а.с. 83-97).
Не погодившись із рішенням суду, 04 серпня 2022 року  ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу в обґрунтування якої посилалась на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем до суду першої інстанції надано належні та допустимі докази щодо спільного сімейного проживання, спільного сімейного побуту, ведення спільного сімейного господарства. Вважає, що позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу розглянута судом першої інстанції виключно в інтересах однієї сторони на підставі свідчень найближчих родичів відповідача, без урахування доводів позивача, пояснень та доказів. 
Вказувала, що судом першої інстанції не досліджено розписану деталізовану розмову відповідача з сином від першого шлюбу ОСОБА_12 про уточнення моменту спільного проживання. Також наголошувала, що позивач просила присудити грошову компенсацію у розмірі частини від спільного майна. 
Звертала увагу, що відповідач займався підприємницькою діяльністю, яка приносила додаткові грошові кошти. В прохальній частині позову позивач вказувала про необхідність визначення та встановлення певних обставин походження грошових коштів та їх обороту, встановлення точної суми на момент подання позову. Окрім того, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що кошти, набуті в шлюбі не відповідають шлюбним інтересам при їх поділі та мають використовуватися одноособово. Наголошувала, що як до укладення шлюбу, так і під час шлюбу всі кошти позивача використовувалися виключно в інтересах сім`ї для створення сімейного побуту, благополуччя та комфорту. 
Вважає, що судом першої інстанції упереджено взято до уваги недопустимі докази, надані відповідачем, а саме: копію договору, що не відповідає дійсному договору, який укладався з інвестиційним фондом та копію квитанції з банку на неповну суму від загальної власності квартири, яка, на думку апелянта, не відповідає інструкції НБУ України. Наголошувала, що відповідачем не доведено внесення грошових коштів повної вартості квартири одноособово, а довідки про доходи не відповідають дійсності.
Апелянт вважає, що незалучення третьою особою автогаражного кооперативу «Озерний» до участі в справі не дало можливості позивачу довести свої доводи. Окрім того, апелянт наполягала, що оскільки позивач просила припинити її право власності на частку кожного автомобіля та стягнути на свою користь вартість частини кожного автомобіля, внесення коштів на депозитний рахунок суду не є необхідним. При цьому, посилалась на правовий висновок Верховного Суду у справі № 501/2211/18 від 24 березня 2021 року. 
Поряд з цим вказувала, що судом першої інстанції було ухвалено судове рішення в частині поділу автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., який на час винесення рішення знаходився у власності іншої особи.
Позивач наголошувала, що їй не було відомо про депозитні вклади відповідача та грошові кошти, які знаходилися на рахунках. Вказувала, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено позивачеві в клопотанні про повторне витребування доказів з банківських установ та, крім того, не були враховані всі банківські рахунки при ухваленні оскаржуваного судового рішення. При цьому, наголошувала на необхідності застосування правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20 червня 2018 року в справі № 756/14404/15-ц (провадження № 61-24789св18). Вважала, що відповідачем не було надано доказів, що кошти були використані в інтересах сім`ї.
Звертала увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що надані відповідачем кошти у вигляді позики стороннім фізичним особам, були використані в інтересах подружжя або повернуті в сім`ю.
Вказувала, що судом першої інстанції не було вирішено позовну вимогу щодо грошової компенсації у розмірі частини майна (грошові кошти) з можливим урахуванням цієї частки при розподілі спільного майна подружжя від придбання відповідачем сенсорних систем.
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявні юридичні та правові відносини між відповідачем та його представником - ОСОБА_13 . Наголошувала, що довіреність була долучена до матеріалів справи лише на першому засіданні по суті 02 грудня 2021 року, що є порушенням норм права згідно п. 4, 5, 6 ст. 62 ЦПК України та є підставою для скасування ухвал суду, постановлених з урахуванням думки представника відповідача - адвоката Некляєва Ю.Г. та відхилення всіх процесуальних документів, поданих ним з початку розгляду справи та по 01 грудня 2021 року.
Вважала, що судом першої інстанції було проігноровано поняття спільної власності, порядок набуття та порядок його поділу, не досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про набуття власності(т. 6 а.с. 161-194).
22 вересня 2022 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року залишено без змін (т. 7 а.с. 27-42).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Ю.В. задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобілів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобілів скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від
14 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від
21 листопада 2022 року залишено без змін. У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Некляєва Ю.Г. про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено (т. 8 а.с. 112-122).
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції переглядає справу лише в межах позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобілів, та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобілів.
 
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - адвокат Бибка Т.Я. заперечували проти скарги і просили її відхилити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, у т.ч. адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, про що у справі є докази. Позивачка ОСОБА_1 подала письмову заяву в які підтримала заявлені вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації Малікова Н. подала заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника служби (т. 8 а.с. 229-240 т. 9 а.с. 38, 44-50, 52-62, 65-72).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). 
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що  апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
З огляду на положення ч. 4 ст. 263, ч. 1 ст. 417 ЦПК України, правові висновки і вказівки, що містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у цій справі, є обов`язковими під час нового апеляційного розгляду справи.   
            Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_1 , крім іншого, також просила присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Toyota Highlander»у розмірі 13 150,00 дол. США; та компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Skoda Octavia» у розмірі4 250,00 дол. США.
Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами, ОСОБА_2 , крім іншого, також просив в порядку поділу майна подружжя визнати заним на праві спільної часткової власності: 1/2 ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander»; та 1/2 ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia»; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності: 1/2 ідеальну частку автомобіля «Toyota Highlander»; 1/2 ідеальну частку автомобіля «Skoda Octavia».
Визнаючи спірні автомобілі спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що вказані автомобілі були придбані під час шлюбу. Врахувавши, що спірні транспортні засоби не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання ідеальних часток подружжяв цьому майні без його реального поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.
Проте колегія суддів не може погодитися із цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 21 квітня 2015року придбав автомобіль марки «Toyota Highlander», 2011 р.в, д/н НОМЕР_6 (т.1 а.с.36).
Також, 28 квітня 2017 року було придбано автомобіль марки «Skoda Octavia», 2008 р.в., д/н НОМЕР_5 (т. 1 а.с.37).
Як вбачається із матеріалів справи автомобіль марки «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_7 з 2012 року належав ОСОБА_12 - сину відповідача (т. 1 а.с. 96-97).
Із довідки Регіонального сервісного центру в м. Києві вбачається, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС станом на 04.09.2018 року за громадянином ОСОБА_2 зареєстрований наступний транспортний засіб: автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 ., а також додатково проінформовано, що у період часу з 29.04.2011 по 21.04.2015р. вказаному громадянину належав транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 (т.1 а.с.239 т. 5 а.с. 108-109).
Згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС, станом на 25.10.2018 транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_12 (т.1 а.с.240).
07 серпня 2018року між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 (т. 5 а.с. 105-106).
Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в м. Києві від 04 квітня 2019року № 31/26-199оз транспортний засіб «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , 07.08.2018р. був переєстрований на нового власника ОСОБА_12 та належить йому по теперішній час. Також станом на 04 квітня 2019 року за ОСОБА_2 зареєстрований «Skoda Octavia», 2008 р.в., VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 . (т. 2 а.с.175).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 станом на 25 серпня 2020рокуринкова (оціночна) вартість вказаного автомобіля складає 562 400,00 грн. (т. 4 а.с.231-250).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку автомобіля Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , станом на 25 серпня 2020 року ринкова (оціночна) вартість вказаного автомобіля складає 209 400, 00 грн. (т. 5 а.с.5-27).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 станом на 07 серпня 2018року ринкова (оціночна) вартість вказаного автомобіля складає 585 645,00 грн. (т. 5 а.с.134-143).
 
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (абзаци перший частини другої статті 364 ЦК України).
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).
Метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є, зокрема, неподільні речі: автомобіль «Toyota Highlander»і автомобіль «Skoda Octavia».
Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації.
Якщо за позовом одного із подружжя суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у неподільному майні, таке судове рішення не буде ефективним для захисту відповідних прав та інтересів.
Схожих за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження№ 14-182цс21).
Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) зроблено висновок про те, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.
Із матеріалів справи відомо, що ОСОБА_1  у позовних вимогах просила присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірні транспортні засоби.
Тобто, враховуючи характер заявлених ОСОБА_1 вимог, підстав для внесення нею відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду не було, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження№ 14-182цс21).
Таким чином, вирішуючи спір у цій частині, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов неправильного висновку про визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишення його у спільній частковій власності сторін, оскільки залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації.
В цьому випадку судове рішення породжує стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагатиме від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту, що є неприпустимим.
Разом з тим, як відомо з матеріалів справи, 07 серпня 2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Тобто станом на час ухвалення рішення у справі власником спірного автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , поділ якого здійснив суд, є ОСОБА_12 .
Відступаючи від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження№ 61-9018сво18) дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
У разі коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Тобто у разі відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь третьої особи, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача 1/2 частини його вартості, визначеної на час розгляду справи, а не визнання права власності на 1/2 його частини, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника.
З об`єктивних причин ОСОБА_14 позбавлена можливості скористатися своїми правами співвласника спільного майна, виділ в натурі частки із спільного майна є неможливим, відчуження спільного автомобіля відповідачем відбулося без її згоди, то єдиним способом захисту порушених прав позивача є задоволення вимоги про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні в порядку ст. 364 ЦК України.
Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 23 травня 2024 року, на виконання висновків зазначених в постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у цій справі, було роз`яснено сторонам право подати до суду апеляційної інстанції висновок товарознавчого дослідження щодо визначення ринкової вартості на час розгляду справи подібного чи зазначеного автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 та оцінку автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 або заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи на стадії апеляційного розгляду, та з метою забезпечення реалізації вказаного права сторін по справі було оголошено перерву до 20 червня 2024 року, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання. Позивачці ОСОБА_1 судом було направлено відповідне письмове повідомлення (т. 9 а.с. 51, 53).
 Позивачка ОСОБА_1 направила до апеляційного суду письмові пояснення, зазначивши, що згідно наявних у справі висновків товарознавчого дослідження від 26.08.2020 року вартість автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 - 209 400 грн., та за звітом від 11.01.2021 року вартість автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 - 585 645 грн., просила врахувати вказані висновки товарознавчого дослідження при винесенні рішення про визначення розміру грошової компенсації(т. 5 а.с. 5-27, 134-144 т. 9 а.с. 57-62).
Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокат Бибка Т.Я. подала до суду письмові пояснення в яких не заперечувала висновків товарознавчого дослідження від 26.08.2020 року вартість автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 - 209 400 грн., та за звітом від 11.01.2021 року вартість автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 - 585 645 грн. Поряд з цим зазначала, що частки подружжя не є рівними за рахунок вкладення особистих коштів ОСОБА_2 .. а тому компенсацію за автомобіль «Toyota Highlander» визначала в розмірі  202 047 грн. 53 коп. (585 645 грн. ринкова вартість /100% х 34,5%). Щодо автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , зазначала, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щоб вказаний автомобіль було передано позивачці ОСОБА_1 та стягнення з відповідача грошової компенсації становитиме надмірний фінансовий тягар для відповідача. Тому, вважала, що з урахуванням вартості автомобіля «Skoda Octavia»,  який мав бути переданий позивачці остаточна сума компенсації складатиме 97 347 грн. 53 коп. (209 400 грн. - 104 700 грн.)  (т. 9 а.с. 1-7).
В судовому засіданні 12 вересня 2024 року будь-яких інших доказів ринкової вартості спірних автомобілей сторони не надали, клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи до суду не заявили, з власної ініціативи суд не вправі вирішувати питання про призначення такої експертизи.
З урахуванням вищенаведеного та визнання сторонами висновків товарознавчого дослідження від 26.08.2020 року вартість автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 - 209 400 грн., та за звітом від 11.01.2021 року вартість автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 - 585 645 грн., як ринкової вартості спірного рухомого майна на час розгляду справи судом, суд апеляційної інстанції з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України визнав вказані обставини, що визнані сторонами, встановленими.
При цьому, колегія суддів зауважила, що відповідач ОСОБА_2 за змістом поданої ним зустрічної позовної заяви не заперечував рівність часток сторін у праві власності на автомобілі «Toyota Highlander», 2011 р.в. та «Skoda Octavia», 2008 р.в. і просив визнати право власності по частині (т. 1 а.с. 121-130).
Доводи ОСОБА_2 , в подальшому, про використання особистих коштів в сумі 129 096 грн. отриманих від продажу належного йому на праві власності автомобіля Субару і вкладення цих грошей для придбання автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єктивними доказами по справі не підтверджені.
Правочин вчинений в інтересах сім`ї, отримані гроші від правочину набуті в шлюбі.
З огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про рівність часток сторін у праві власності на майно, набуте під час зареєстрованого шлюбу.
Оскільки на час розгляду справи судом автомобіль «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 відчужений відповідачем ОСОБА_2 на користь третьої особи - ОСОБА_12 (син відповідача), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсації вартості частки цього майна. 
За наявними у справі доказами, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 є власником автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , ОСОБА_1 заперечувала передачу їй вказаного автомобіля наполягавши на стягненні на її користь грошової компенсації його вартості відповідно до заявлених нею позовних вимог за первісним позовом.
Врахувавши вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 - 292 822 грн. 50 коп. (585 645 грн. : 2) грошової компенсації вартості автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 та 104 700 грн. (209 400 грн. : 2) грошової компенсації вартості автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , р/н НОМЕР_5 , з припиненням права спільної сумісної власності подружжя на цей транспортний засіб.
При цьому, ОСОБА_2 на час розгляду справи апеляційним судом є зареєстрованим власником автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , що підтверджується доказами по справі і відповідачем в суді апеляційної інстанції не заперечувалось, а тому, після припинення частки ОСОБА_1 в цьому майні із виплатою останній компенсації, додаткового визнання такого права ще й за судовим рішенням не потребує.
Вищевказаних вимог законодавства та обставин справи суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про визнання впорядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності за кожним по ідеальної частки автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 та ідеальної частки автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 . 
Зважаючи на вищевикладене, оскаржуванерішення суду першої інстанції в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобілів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобілів, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 частково. 
З цих підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ автомобілів з визнанням права власності по 1/2 ідеальних часток.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Щодо розподілу судових витрат.
 
Позивачка ОСОБА_1 заявила про розподіл судових витрат, з яких: 8 810 грн. судового збору за розгляд справи районним судом, 13215 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, а за подачу касаційної скарги ОСОБА_1 сплатила 17 620 грн., а також42 184 грн. (26 350 грн. + 15 834 грн.) витрат на правничу допомогу(т. 1 а.с. 1, 19-25, 46, 50-51 т. 6 а.с. 119-142, 194  т. 7 а.с. 1). 
Відповідач ОСОБА_2 заперечував обґрунтованість та співмірність судових витрат на правничу допомогу понесені позивачкою ОСОБА_1 просив їх зменшити до 1943 грн. (т. 6 а.с. 149-154).
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 220, 13 грн. судових витрат, з яких: 3515,33 грн. ((26350 грн. + 15834 грн.) : 12 ) витрат на правничу допомогу та 704, 80 грн. (за одну задоволену позовну немайнову вимогу) судового збору за подання первісного позову (т. 6 а.с. 157-158).
Постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року у цій справі відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Некляєва Ю.Г. про стягнення витрат на правничу допомогу. Поряд з цим, судом касаційної інстанції не вирішувалось питання перерозподілу судових витрат з посиланням на те, що не ухвалювалось нове рішення по суді позовних вимог. 
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у cправі № 922/3289/21, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22).
            З цих підставі, у зв`язку із скасуванням рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобілів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобілів, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року про  стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4 220, 13 грн. судових витрат, слід також скасувати.
Оскільки під час нового апеляційного розгляду справи оскаржуване судове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 рокускасовано в частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 про поділ автомобілів із ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , та скасоване  додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року, яким визначений розподіл судових витрат саме в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду здійснює розподіл судових витрат в цій частині розглянутих і задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини розглянутих судом апеляційної інстанції і задоволених позовних вимог (9,94%), підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 - 875, 71 грн. (8810 грн. судового збору х 9,94%) судового збору за розгляд справи районним судом, 1 313,57 грн. (13 215 грн. х 9.94%) судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 1 751, 43 грн. (17 620 грн. х 9,94%) судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції, сплата якого підтверджується квитанціями. З цих підстав слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4 193, 09 грн. (42184 грн. х 9, 94%) витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. Доказів понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до суду не надано (т. 1 а.с. 1, 19-25, 46, 50-51 т. 6 а.с. 119-142, 194  т. 7 а.с. 1). 
Зважаючи на те, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, не підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений позивачкою ОСОБА_1 за подання заяви про забезпечення позову (т. 1 а.с. 29-31, 48).
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про понесені ОСОБА_2 судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки ОСОБА_1 .
 
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року, в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобілів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобілів та визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності за кожним по ідеальної частки автомобіля «Toyota Highlander», 2011 р.в., об`єм двигуна 3456 куб.см, чорного кольору, номер кузова VIN: НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 та ідеальної частки автомобіля «Skoda Octavia», 2008 р.в., об`єм двигуна 1595 куб.см., сірого кольору, номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , д/н НОМЕР_5 , і додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року про  стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 220, 13 грн. судових витрат - скасувати, і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобілів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_9 ) в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб автомобіль «Toyota Highlander», 2011 року випуску VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 292 822 грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_9 ) в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб автомобіль «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , р/н НОМЕР_5 в сумі 104 700 грн.
Припинити право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Octavia», 2008 р.в., номер кузова, VIN: НОМЕР_4 , р/н НОМЕР_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_9 ) - 875 грн. 71 коп. судового збору за розгляд справи районним судом, 1 313 грн. 57 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, 1 751 грн. 43 коп. судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції, та 4 193 грн. 09 коп. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ автомобілів - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 12 вересня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.М. Ратнікова