ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 672/400/24
Провадження № 33/4820/413/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді,  ОСОБА_1 01.04.2024 року, близько 13 год. 47 хв. керував транспортним засобом Форд Транзит, д/н НОМЕР_1 поблизу будинку №19 по вул. Кошового у с. Іванківці, Хмельницького району, Хмельницької області, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Постановою судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

       Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 10.05.2024 року та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 .
       Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки діям працівників поліції та отриманим доказам, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.
       Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що поліцейські роз`яснили суть інкримінованого адміністративного правопорушення та наслідки відмови від проходження огляду.
       Також поза увагою суду, залишилось те, що поліцейські неодноразово провокували до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, погрожували, що якщо ОСОБА_1 не відмовиться, то вони викличуть на місце працівників ТЦК. На відеозаписах чітко видно, що працівники поліції не роз`яснили порядок застосування спеціального приладу Драгер, що є їхнім прямим обов`язком, визначеним у п. 5 розділу II Інструкції №1452.
       Звертає увагу, що в матеріалах справи немає доказів, що підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , крім того транспортним засобом останній не керував, а просто сидів в автомобілі.
       Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини. Акт огляду є неналежним та недопустимим доказів, оскільки він складається лише в разі проходження огляду, а за матеріалами справи ОСОБА_1 інкримінується відмова від огляду. Направлення на огляд в заклад охорони здоров`я поліцейський не надавав.
       Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані дії щодо ухилення від огляду, а найголовніше - відсутній відеозапис складання щодо ОСОБА_1 протоколу за п.2.5 ПДР, крім того поліцейські зобов`язані були при складанні протоколу залучити двох свідків.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду. 22.07.2024 від нього надійшла заява, в якій він просить відкласти розгляд апеляційної скарги у зв`язку з тим, що під час виконання бойових завдань отримав поранення та контузії, які потребують постійного лікування.
Апеляційний суд звертає увагу, апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла в провадження 23.05.2024 та призначалася до розгляду 10.06.2024 на 13.00, 18.06.2024 на 13.00, 02.07.2024 на 09.00, 11.07.2024 на 10.00, але на всі судові засідання Новосилецький не з`являвся, був вчасно повідомлений про місце, день та час розгляду апеляційної скарги, надсилав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікуванні в КНП «Городоцька міська багатопрофільна лікарня» та КНП «Центр первинної медико – санітарної допомоги «Сатанівської селищної ради», однак на підтвердження зазначеного були надіслані електронною поштою лише копії документів, які не містили вкладення із засвідченим кваліфікованим електронним підписом автора та після цього оригінали цих документів поштою до суду не надсилалися.
Між тим, за клопотанням ОСОБА_1 апеляційний розгляд відкладався неодноразово, апеляційний суд листом від 12.07.2024 було повідомив ОСОБА_1 про необхідність направлення на адресу суду до 23.07.2024 року всіх документів, які стали підставою для відкладення апеляційного розгляду, а у випадку не направлення до суду оригіналів документів, які стали підставою для неодноразового відкладення апеляційного розгляду, а також у разі неявки ОСОБА_1 в наступне судове засідання, розгляд апеляційної скарги відбудеться за його відсутності. 
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Гризовський І.С. був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, телефоном повідомив, що він не має повноважень на участь в апеляційному розгляді. ‘
Враховуючи вищезазначене, а також що клопотання ОСОБА_1 від 22.07.2024 (а/с 74) про відкладення апеляційного розгляду не містить підтвердження поважних причин неявки, за наведених обставин його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП. 
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує факт керування транспортним засобом 01.04.2024 та дотримання поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Ухвалюючи оскаржувану постанову, суддя суду першої інстанції встановив, що   ОСОБА_1 01.04.2024 року, близько 13 год. 47 хв. керував транспортним засобом Форд Транзит, д/н НОМЕР_1 поблизу будинку №19 по вул. Кошового у с. Іванківці, Хмельницького району, Хмельницької області, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення), але відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній в тому числі наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, висновки суду обґрунтовуються дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.04.2024, в якому відображено обставини вчиненого адміністративного правопорушення (а/с 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням на огляд водія до медичного закладу, з яких також вбачається, що водій відмовився від вказаних пропозицій. Дані обставини цілком узгоджуються із відеозаписом, що долучений до матеріалів справи (а/с 3-4, 12).
Вважаю, що надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.
Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відтак, у рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння, необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Стосовно доводів, що матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та він просто сидів в автомобілі, то вони не заслуговують на увагу та спростовуються доданими до протоколу доказами.
Так, з доданого до протоколу відеозапису з відео реєстратора автомобіля поліцейських та з бодікамер вбачається, що автомобіль поліції рухається позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який був зупинений працівниками поліції через порушення ПДР, а саме через, те, що він виїжджаючи з головної дороги не ввімкнув правий покажчик повороту, про що останнього було повідомлено працівником поліції після його зупинки. З приводу вказаного порушення було прийнято постанову від 01.04.2024 року та притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП (а/с 7).
Під час спілкування з водієм працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення та поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд звертає увагу, що з відеозаписів чітко вбачається, що на вимогу поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння відкликається саме ОСОБА_1 , а також під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом саме ним, навпаки намагався залагодити всі питання без складання протоколів про адміністративні правопорушення.
       Суд вважає, що відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.
Крім того, в матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1797868 від 01.04.2024, складена сержантом поліції ВППД №1 (м.Городок) ХРУП у Хмельницькій області ОСОБА_2 , згідно якої 01.04.2024 13.49 с. Іванківці, вул.Шевченка 18, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги п.9.2.б ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
       Таким чином, наявними у матеріалах справі доказами, дослідженими під час судового засідання у суді першої інстанції, підтверджується факт керування 01.04.2024 о 13.49 год. транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тобто виконання останнім функцій водія. 
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 є такими, що не спростовують висновки суду, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, а саме як постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1797868 від 01.04.2024, так і доданими до нього відеозаписами та постановою про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП.
       Доводи апелянта, що поліцейські неодноразово провокували до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, погрожували ОСОБА_1 , з урахуванням його фактичних дій та по суті ухилення від проходження такого огляду на вимогу поліцейського, а також невизнання вини, апеляційний суд вважає обраною тактикою захисту та намаганням уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки ці доводи апеляційної скарги спростовуються наданими суду відеозаписами.
Також вважаю неспроможними доводи про те, що поліцейські не роз`яснили апелянту суть інкримінованого адміністративного правопорушення та наслідки відмови від проходження огляду з урахуванням наступного.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція №1452/735), виявивши ці ознаки поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Так, відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, при цьому ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП.
З доданого до протоколу відеозапису вбачається, що під час спілкування поліцейськими у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), у зв`язку з чим поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, водій відмовився, пояснивши «звісно покаже, я вживав пиво». На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_3 СМ відмовився.
При цьому, працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено, що водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, і якщо водій не пройде огляд та місці зупинки або не проїде із ними до медичного закладу, це буде розцінено як відмова від проходження огляду на стан такого сп`яніння та на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5. ПДР. Після чого, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , який відмовився від підпису про ознайомлення з протоколом та від дачі пояснень та зауважень.
       Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений згідно з формою, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735. 
Отже доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські не роз`яснили суть інкримінованого адміністративного правопорушення та наслідки відмови від проходження огляду, є неспроможними, оскільки наявними в справі доказами доведено та судом встановлено, що поліцейські неодноразово пояснювали та роз`яснювали суть правопорушення, наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння та відеозаписами зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення та факт відмови правопорушника від підпису у протоколі.
Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не роз`яснили порядок застосування спеціального приладу Драгер, що є їхнім прямим обов`язком визначеним у п.5 розділу II Інструкції №1452 є помилковими, оскільки зазначене є порушеннями вимог зазначеної Інструкції лише у випадку надання згоди водія транспортного засобу на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням спеціального приладу Драгер.
Стосовно доводів апеляції, що поліцейськими при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано умови присутності двох свідків при проведенні такого огляду, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків тільки в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
       Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, тому у даному випадку не було потреби у присутності двох свідків.
       Згідно положень статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тобто за наявності відеозапису участь свідків не є обов`язковою.
       Доводи апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані дії щодо ухилення від огляду, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№ 255677 від 01.04.2024 викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП опис установлених обставин та зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що і є дією щодо ухилення від огляду. 
       Що стосується доводів апеляційної скарги про не надання поліцейським ОСОБА_1 письмового направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, на що вказує останній в апеляційній скарзі, то вони не заслуговують на увагу та не свідчать про незаконність проведеного огляду, оскільки згідно Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду №1103 від 17.12.2008., при відмові водія на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінняяк на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, поліцейський не зобов`язаний складати направлення на медичний огляд, яке повинно передаватися лікарю закладу охорони здоров`я поліцейським перед проведенням огляду водія на стан сп`яніння, вказане направлення не підлягає врученню водієві для самостійного проходження ним огляду у закладі охорони здоров`я. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, зазначенні доводи апеляційної скарги щодо направлення на медичний огляд не мають правового значення та не можуть свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Не можуть бути прийнятими до уваги також доводи про те, що акт огляду є неналежним та недопустимим доказом, який складається лише в разі проходження огляду, а за матеріалами справи ОСОБА_1 інкримінується відмова від огляду, оскільки в акті поліцейським зазначено наявні ознаки алкогольного сп`яніння та відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, цей акт підписано  ОСОБА_1 , тобто акт підтверджує встановлені судом обставини справи. Крім того, ці доводи не свідчать про порушення працівниками поліції вимог Інструкції № 1452/735, а також жодним чином не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
       Також доводи ОСОБА_1 , що у матеріалах справи відсутній відеозапис складання протоколу за порушення п.2.5 ПДР спростовуються наданими відеозаписами, на яких зафіксовано повну процедуру складання протоколу щодо останнього. 
       Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.
З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя