ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження № 22-ц/821/973/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 712/3924/23 Категорія: 304000000 	Токова С.Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Новицька Н.О., 

учасники справи: 

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин Будівельник і К»;

відповідачі – ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг»;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Весеньов Євген Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Весеньова Євгена Володимировича в частині оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 серпня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Будівельник і К» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання недійсними договорів та скасування реєстраційного запису,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 ТОВ «Магазин «Будівельник і К» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Олком-Лізинг» про визнання недійсними договорів та скасування реєстраційного запису.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Фінанси та Кредит» було укладено договір на відкриття поновлювальної кредитної лінії № 1691-ЧД-КЛ.
Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 28.03.2008 між Банком та ТОВ «Магазин Будівельник і К» (як майновим поручителем) укладено договір іпотеки №1691-ЧД, предметом якого виступив магазин з прибудовами (літ А-1, а, А-2), загальною площею 687,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.11.2010 року у справі № 03/2185 частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звернуто стягнення на предмет іпотеки з метою стягнення заборгованості.
09.10.2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком Лізинг» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, у тому числі, і за Договором іпотеки.
14.07.2021 між ТОВ «Олком Лізинг» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги.
Позивач стверджує, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги за кредитним договором було укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме:
- статті 1083 ЦК України, оскільки фактором у договорі факторингу може бути виключно банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, а ОСОБА_1 , який не є юридчиною особою та не включений до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідної діяльності, не вправі виступати фактором у договор;
- статті 1050 ЦК України, виходячи з того, що ОСОБА_1 не може виступати кредитодавцем за кредитним договором.
- Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором позивач вважає таким, що порушує вимоги :
- статті 24 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Абзацу 9 статті 124 Закону України «Про іпотеку» якою визначено, що іпотекодержателем може бути тільки особа, яка є кредитором за основним зобов`язанням;
- статті 228 ЦК України, оскільки виводить кредитний договір з-під правового регулювання Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринку фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», породжує правову невідповідність суб`єктного складу учасників кредитних правовідносин, що встановлена у параграфі 2 глави 71 ЦК України .
Посилаючись на порушення своїх прав оспорюваними угодами, положення статей 215, 228 ЦК України, позивач просив суд:
- визнати недійсним договір відступлення права вимоги, укладений 14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № 1691-ЧД-КЛ, який укладений 28.03.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;
- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1691-ЧД від 28.03.2008, укладений між ТОВ «Олком Лізинг» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е., зареєстрований в реєстрі № 237.
- скасувати державну реєстрацію зміни умов обтяження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 магазин з прибудовами (літ А-1, а, А-2), що були здійснені державним реєстратором у зв`язку зі зміною іпотекодержателя із Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг» на ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1691-ЧД від 28.03.2008.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 серпня 2023 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір відступлення права вимоги, укладений 14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» та громадянином України ОСОБА_1 щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № 1691-ЧД-КЛ, який укладений 28 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги № 1691-ЧД від 28.03.2008, укладений між ТОВ «Олком Лізинг» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е., зареєстрований в реєстрі № 237.
Скасовано державну реєстрацію зміни умов обтяження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , магазин з прибудовами (літ А-1, а, А-2), загальною площею 687,8 кв.м, що розташований за адресою, АДРЕСА_1 , що були здійснені державним реєстратором у зв`язку зі зміною іпотекодержателя із Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг» на ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1691-ЧД від 28.03.2008 року.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що на момент укладення спірних договорів громадянин України ОСОБА_1 не був юридичною особою, не включений до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідного виду діяльності, зокрема і щодо факторингових операцій. А тому, договір відступлення права вимоги порушує вимоги ст. 1083 ЦК України, відповідно до якої наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. У даному випадку ОСОБА_1 як фізична особа на момент укладення договору відступлення права вимоги не міг виступати фактором в договорах факторингу.
Іпотекодержателем може бути тільки та особа, яка є кредитором за основним зобов`язанням. 
Відтак, ОСОБА_1 не може виступати стороною договору про відступлення права вимоги по кредитному договору, та не може бути його стороною, а тому він не може бути іпотекодержателем за договором відступлення права вимоги за договором іпотеки, що укладений з ним у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги.
Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 серпня 2023 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Весеньов Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з ТОВ «Будівельник і К» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що всі банківські ліцензії, враховуючи і ліцензію на вчинення факторингових операцій, було відкликано 17.12.2015, у зв`язку з ліквідацією АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Таким чином, з 17.12.2015 розпочато розпродаж боргів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у процедурі ліквідації.
Відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на сайті Prozorro, реалізація активів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», банку, що ліквідується, була проведена на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.09.2020. Переможцем аукціону визначено ТОВ «Олком-Лізинг».
З викладеного вбачається, що за результатами торгів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» визначив переможного покупця та продав йому майнове право вимоги виконання боржниками зобов`язань за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, за своєю природою спірний договір є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу.
Скаржник, посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення може відбутися не тільки на користь фінансових установ, а й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації.
23.05.2024 на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Магазин «Будівельник і К» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що спірний договір було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Олком-Лізинг». Тобто, попереднім кредитором було ТОВ «Олком-Лізинг», яке на момент укладення спірних договорів не перебувало у процедурі ліквідації та не було позбавлено банківської ліценції.
Відтак, укладені між ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором суперечать положенням ЦК України.
Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає таке.
Із матеріалів справи судом встановлено, що 28 березня 2008 року між ВАТ «Банк» Фінанси та Кредит» та громадянином України ОСОБА_3 укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1691-ЧД-КЛ, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпечення, повернення, строковості, оплатності в розмірі 800000 (вісімсот тисяч) грн з оплатою відсоткової ставки –16 відсотків річних (а.с. 8-9).
На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору, 28 березня 2008 року між ВАТ «Банк Фінанси та кредит» та ТОВ «Магазин «Будівельник і К» укладено іпотечний договір № 1691-ЧД, предметом якого є нежитлова будівля. Зазначена будівля складається з магазину з прибудовами (літ А-1, а, А-2), загальною площею 687,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. (а.с.12-14).
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.11.2010 у справі № 03/2185 частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Магазин «Будівельник і К», звернуто стягнення на предмет іпотеки з метою стягнення 1605885 грн 97 коп. на виконання зобов`язань по кредитному договору № 1691-ЧД-КЛ від 28 березня 2008 року.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.12.2020 у справі № 03/2185 здійснено процесуальну заміну позивача у справі (сторони виконавчого провадження) – Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника за договірним зобов`язанням – Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (а.с. 27-28).
14.07.2021 між ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимог, за умовами якого товариство як первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до позичальника, поручителя та іпотекодавця, що зазначені у додатку № 1 цього договору, включаючи права вимоги до їх правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли їх обов`язки за кредитним договором, договором поруки, іпотечним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному цим договором.
Сторони домовились, що за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в розмірі 1000 грн без ПДВ. Ціна договору сплачується новим кредитором первісному кредитору у повному обсязі протягом двох календарних днів від дня підписання договору на відповідні банківські рахунки (п.3 договору).
14.07.2021 між ТОВ «Олком-Лізинг» як первісним кредитором та ОСОБА_1 як новим іпотекодержателем укладено договір відступлення прав за іпотечним договором № 1691-ЧД, посвідченим 28.03.2008 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В., реєстровий № 1769.
За умовами договору первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права за іпотечним договором № 1691-ЧД, що укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Магазин «Будівельник і К», посвідченим 28.03.2008 Вінниченко Ж.В. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстровий № 1769, що укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1691-ЧД-КЛ від 28.03.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 .
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. 
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1, пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-ІІІ від 12.07.2001 (далі – Закон № 2664-ІІІ) фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг вважається фінансовою послугою.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.
Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.
Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак.
Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з укладенням ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 спірних договорів, ОСОБА_1 отримав право вимоги по кредитному договору, договору іпотеки та договорам забезпечення в повному розмірі. При цьому, сума заборгованості за кредитним договором складає 1605885,97 грн, а ціна договору про відступлення прав вимоги за основним договором становить 1000,00 грн. Разом з тим, виконання зобов`язань було забезпечено договором іпотеки, предметом якого є нерухоме майно площею 687,8 кв.м. Тобто відбулося фінансування під відступлення права грошової вимоги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оспорюваний у цій справі договір про відступлення права вимоги за договорами кредиту, незважаючи на його назву, за своєю правовою природою є договором факторингу.
У постанові від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20 Велика Палата Верховного Суду вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, а саме: «Фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань».
Як встановлено з матеріалів справи, внаслідок послідовного укладення договорів відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3 , це право перейшло від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Олком-Лізинг», а від ТОВ «Олком-Лізинг» до фізичної особи ОСОБА_1 .
Отже, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.
Оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, то ТОВ «Олком-Лізинг» не могло відступити права вимоги на користь ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що відступлення прав за іпотечним договором могло бути вчинене лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням (кредитним договором), а, як зазначено вище, таке відступлення на користь ОСОБА_1 було неможливим, тому й відступати право за договором іпотеки ТОВ «Олком-Лізинг» не мало права.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Колегія суддів, враховуючи інтереси боржників у можливості повернути кредитний борг тій особі, яка за законом має право надавати фінансові послуги та відповідає визначеним у ньому вимогам, висновує, що до ОСОБА_1 не могло перейти право вимоги ні за кредитним договором, ні за договором іпотеки, тому і підстави для державної реєстрації за ним прав іпотекодерджателя були відсутні. 
Посилання скаржника на те, що відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення може відбутися на користь фізичних осіб, у даній справі, на користь ОСОБА_1 , оскільки, попередній кредитор був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, колегія суддів оцінює критично.
Так, дійсно, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду також висловилась, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації».
Однак, спірними у даній справі є договори про відступлення прав вимог, укладені між ТОВ «Олком-Лізинг» та ОСОБА_1 , в яких ТОВ «Олком-Лізинг» є «Первісним кредитором», а ОСОБА_4 – «Новим кредитором».
Оскільки матеріали справи не містять інформації щодо позбавлення ТОВ «Олком-Лізинг» ліцензії та перебування товариства на момент укладення спірних договорів у процедурі ліквідації, відтак вказаний правовий висновок не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність оскаржуваного рішення не впливають. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Весеньова Євгена Володимировича в частині оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 серпня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Будівельник і К» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання недійсними договорів та скасування реєстраційного запису, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Судді Ю.В. Сіренко 
Т.Л. Фетісова
Н.І. Гончар