ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 295/445/23
провадження № 61-15986св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - | Луспеника Д. Д., |
суддів: | Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., | Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сомок Олена Анатоліївна, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 червня 2023 року у складі судді Стрілецької О. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у складі колегії суддів:                 Трояновської Г. С., Борисюка Р. М., Галацевич О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2023 року адвокат Цюпик О. В. в інтересах  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради (далі - КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» ЖМР або КП ЖТТУ), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила:
- визнати незаконним та скасувати наказ від 04 листопада 2022 року № 485/к/тр «Про оголошення догани»;
- визнати незаконним та скасувати наказ від 07 грудня 2022 року № 526/к/тр «Про звільнення з роботи»;
- поновити позивача на посаді начальника парку автобусного з 07 грудня                 2022 року;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2022 року до дня поновлення на роботі.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 29 березня 2021 року ОСОБА_1 призначений на посаду начальника парку автобусного Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради.
Відповідно до наказу від 07 грудня 2022 року № 526/к/тр позивач звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.
ОСОБА_1 вважав звільнення з роботи незаконним, оскільки він не допускав будь-яких порушень, у своїй роботі дотримувався посадової інструкції начальника парку автобусного, жодних систематичних порушень трудового законодавства не допускав, а тому причини для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні.
Зазначав, що наказом від 04 листопада 2022 року №485/к/тмі йому незаконно оголошена догана, оскільки його вина, як начальника парку автобусного,                          у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08 жовтня 2022 року, відсутня, ним, як керівником, були вжиті всі необхідні заходи для забезпечення належного технічного стану транспортних заходів, автомобіль був випущений на маршрут у технічно справному стані.
Наголошував, що під час роботи на посаді ввіреного йому підрозділу ним було вжито всіх заходів з обслуговування автомобільного транспорту та утримання його в належному технічному стані.
Також вважав незаконним наказ про звільнення, так як в його посадові обов`язки не входить забезпечення проведення тендерних закупівель палива. 01 грудня  2022 року він повідомив керівництво ТТУ про необхідність забезпечення дизельним пальним автобусний парк з 03 грудня 2022 року, крім того, додатково зазначав, що має можливість самостійно взяти у борг дизельне пальне завдяки своїм особистим зв`язкам в об`ємі, який забезпечить належне функціонування автопарку. Таким чином, звільнення проведено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, в наказі про звільнення не зазначено, які саме норми трудового договору він порушив, в чому полягає його вина, в якій формі вона виражена та які негативні наслідки має для КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, матеріалами справи підтверджується, що позивач правомірно притягувався до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, а до повноважень суду не входить визначення виду стягнення, що підлягає застосуванню до працівника за порушення трудової дисципліни, що є виключною дискрецією роботодавця, суд оцінює лише дотримання процедури притягнення до відповідальності вимогам трудового законодавства, в цьому випадку суд не встановив порушення прав позивача при неодноразовому притягненні його до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків.
У свою чергу апеляційний суд вказав, що встановивши, що до дати звільнення ОСОБА_1 протягом 2022 року двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган (05 січня 2022 року та 04 листопада 2022 року), так як позивачем не були належним чином виконані посадові обов`язки щодо організації випуску на лінію згідно з графіками рухомого складу в технічно справному стані, не забезпечено утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечну експлуатацію; накази роботодавця  від 05 січня 2022 року № 7/к/тм, від 04 листопада 2022 року № 485/к/тм про оголошення доган ОСОБА_1 винесені уповноваженим органом з дотриманням встановлених строків та з дотриманням процедури, яка передбачена статтею 149 КЗпП України, не втратили юридичної сили, а дисциплінарні стягнення не зняті, а також встановивши неналежне виконання посадових обов`язків позивачем, що свідчить про винність його поведінки, суд першої інстанції з урахуванням диспозитивного права роботодавця щодо обрання виду дисциплінарного стягнення, дійшов обґрунтованого висновку про законність оскаржуваного наказу про звільнення, у зв`язку із чим правильно відмовив                       у задоволенні позовних вимог.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), правильно встановив обставини справи,                 в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сомок О. А., у листопаді 2023 року через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 червня            2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявник посилається на неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права                           у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 19 серпня 2020 року                  у справі № 308/11935/17, від 18 березня 2021 року у справі № 219/2474/19,                від 15 вересня 2021 року у справі № 761/45743/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, зазначає підставою касаційного оскарження пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, зокрема, суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заявник у касаційній скарзі наполягає на неправильному застосуванні судами статей 147-149 КЗпП України, статей 77, 78, 80, 89, 367 ЦПК України. Щодо наказу про оголошення догани від 04 листопада 2022 року № 485/к/тр також зазначає, що акт про результати службового розслідування від 01 листопада 2022 року не міг бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки висновки комісії є неспроможними. Комісія була створена для з`ясування причин, умов та обставин, які сприяли обриву колеса автобуса і до її компетенції не входив аналіз дотримання трудового законодавства працівниками та керівником автобусного парку. На підприємстві відсутній будь-який нормативний акт, яким би визначався порядок проведення службових розслідувань за фактом ДТП та наслідки таких розслідувань. Акт складений всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки комісію створено за відсутності у відповідача положення про створення комісії для проведення службових розслідувань, а до складу комісії входили некомпетентні особи, які не мають відповідної кваліфікації. Окрім того, один із членів комісії, який був допитаний як свідок ( ОСОБА_2 ) повідомив суду, що до ДТП призвело невиконання водієм обов`язку заїхати на підтяжку колісних гайок після заміни коліс через пробіг 50-100 км, як того вимагає інструкція з експлуатації автобуса (міститься в матеріалах справи і не оцінена судом першої інстанції), проте суд першої інстанції не надав належної оцінки його показанням             в цій частині. Згідно з наказом начальника управління КП ЖТТУ від 10 жовтня  2022 року № 104, комісія створювалася з метою з`ясування причин, умов та обставин, які сприяли дорожньо-транспортній пригоді. Результатом розслідування стала рекомендація про притягнення працівників та керівників автобусного парку до дисциплінарної відповідальності, хоча це не було завданням та метою комісії.           На порушення вимог трудового законодавства при застосуванні до                     ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, не було визначено, в чому полягали дії (бездіяльність) позивача, форма вини та наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на нього трудових обов`язків, а також не зазначено, чи настали будь-які наслідки; формулювання є загальними та неконкретизованими, без посилання на конкретний проступок та час його вчинення, без переліку пунктів посадової інструкції. Тобто відсутні всі складові дисциплінарного проступку, що виключає притягнення до дисциплінарної відповідальності. Щодо наказу про звільнення, то заявник вказує, що позивач постійно здійснював контроль наявності достатньої кількості пального для належної роботи ввіреного йому підприємства, що є його функціональним обов`язком, що підтверджується установленими під час судового розгляду фактичними обставинами.
 
У січні 2024 року до Верховного Суду від КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» ЖМР надійшов відзив на касаційну скаргу представника             ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якій відповідач, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити її без задоволення,                        а оскаржувані рішення судів - без змін.
 
Разом із відзивом КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» ЖМР подало заяву про відновлення пропущеного строку на подачу відзиву на касаційну скаргу.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 передана на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Погрібний С. О., Ступак О. В.
Ухвалою від 29 листопада 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі (з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України), витребував матеріали справи № 295/445/23 із Богунського районного суду м. Житомира та встановив учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
У грудні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи № 295/445/23.
Розпорядженням в.о. заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 27 червня 2024 року № 863/0/226-24 на підставі службової записки судді Гулейкова І. Ю. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 27 червня 2024 року справу передано судді-доповідачу              Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
Ухвалою від 16 липня 2024 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів                  від 17 липня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.,               Луспеник Д. Д. (головуючий).
Ухвалою від 24 липня 2024 року Верховний Суд відмовив у задоволенні заяви                КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» ЖМР про відновлення пропущеного строку на подачу відзиву на касаційну скаргу та продовжив                        КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» ЖМР строк на подання відзиву на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 червня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року до                      05 січня 2024 року.
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                         є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених             у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                                 з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення,                      а оскаржувані рішення судів - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди попередніх інстанційвстановили, що згідно з наказом від 29 березня               2021 року № 80-к позивача прийнято на посаду начальника парку автобусного                 з 29 березня 2021 року.
 
29 березня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився під підпис з посадовою інструкцією начальника парку автобусного, з колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.
 
Відповідно до наказу від 05 січня 2022 року № 7/к/тм ОСОБА_1 , начальнику парку автобусного, оголошено догану за неналежну організацію випуску рухомого складу автобусного парку 29 грудня 2021 року (невихід на лінію         в необхідній кількості згідно з графіками автотранспортних засобів).
 
Згідно з наказом від 04 листопада 2022 року№ 485/к/тм «Про оголошення догани» ОСОБА_1 , начальнику парку автобусного, за невиконання належним чином обов`язків, передбачених пунктами 4, 24 розділу 2 та пунктом 1 розділу 4 посадової інструкції начальника парку автобусного (не забезпечив утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечну експлуатацію) оголошено догану.
 
Наказом від 07 грудня 2022 року № 526/к/тр ОСОБА_1 , начальник парку автобусного, звільнений з роботи з 07 грудня 2022 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.
 
Щодо оголошення позивачу догани згідно з наказом від 05 січня 2022 року
 
29 грудня 2021 року ОСОБА_1 направив в.о. начальника управління КП ЖТТУ Лазарєву С. пояснювальну записку з приводу невиконання графіків виходу автобусів 29 грудня 2021 року, в якій пояснив, що 6 автобусів, а саме 1860, 1863, 1873, 1876, 1868, 1874, вийшли з ладу, знаходяться на ремонті або потребують ремонту.
 
30 грудня 2021 року заступником начальника управління по виробництву КП ЖТТУ Манухіним М. складено службову записку про те, що 29 грудня 2021 року автотранспортні засоби підприємства не вийшли на лінію в необхідній кількості згідно з графіками, начальник парку автобусного ОСОБА_1 не вжив заходів, спрямованих на належну організацію випуску рухомого складу згідно із затвердженим графіком в технічно справному стані, таким чином не виконав пункту 6 розділу ІІ посадової інструкції.
 
Відповідно до наказу від 05 січня 2022 року № 7/к/тм ОСОБА_1 оголошено догану за неналежну організацію випуску рухомого складу автобусного парку            29 грудня 2021 року (невихід на лінію в необхідній кількості згідно з графіками автотранспортних засобів), чим порушено пункт 6 розділу ІІ посадової інструкції начальника парку автобусного, підставою для видачі наказу зазначено службову записку заступника начальника управління по виробництву ОСОБА_4 , пояснювальну записку ОСОБА_5 
 
Положенням пункту 6 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника парку автобусного, з якою позивач ознайомлений під підпис, передбачено, що саме начальник парку автобусного впроваджує заходи, спрямовані на належну організацію випуску рухомого складу на лінію згідно із затвердженим графіком у технічно справному стані та належному санітарному стані.
 
КП ЖТТУ на підставі Тимчасового договору № 61/Т/23 (1-10) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування                     від 29 жовтня 2021 року та Тимчасового договору № 61/Т/33 (1-6) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування                 від 29 жовтня 2021 року здійснює перевезення пасажирів на міських маршрутах загального користування відповідно № 23 «Богунія-Комбінат силікатних виробів» (графіки 1-10) та № 33 «Корабальна-Селецька» (графіки 1-6) щоденно                              у звичайному режимі руху, при цьому використовуються автобуси, які зазначені             у додатках до цих договорів.
 
Щодо оголошення позивачу догани згідно з наказом від 04 листопада 2022року
 
08 жовтня 2022 року в місті Житомирі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить КП ЖТТУ, в якого відлетіло заднє ліве колесо, зіткнувшись з іншим транспортним засобом. Водій ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди.
 
10 жовтня 2022 року начальником управління КП ЖТТУ видано наказ № 104 «Про проведення службового розслідування у зв`язку з обривом колеса автобуса, державний номерний знак НОМЕР_1 , що сталось 08.10.2022 р.», за змістом якого з метою з`ясування причин, умов та обставин, які сприяли дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 08 жовтня 2022 року, створено комісію в складі: голови комісії - заступника начальника управління по виробництву Манухіна М., членів комісії: начальника ВВТ (відділ виробничо-технічний) Таможського О., інженера ІІ категорії ВВТ ОСОБА_7 , інженера з технічного нагляду ВВТ ОСОБА_7 , механіка автотранспортного цеху ОСОБА_8 
 
11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких вказав, що отримавши від диспетчера 08 жовтня 2022 року ввечері повідомлення про ДТП за участі автобуса АМ 1875 АА на вулиці Грушевського він негайно виїхав на місце пригоди і виконав всі необхідні дії згідно з посадовими інструкціями начальника парку автобусного і його заступника, без їх конкретизації.
 
Згідно з актом про результати службового розслідування від 01 листопада                 2022 року, яке було проведено з приводу з`ясування причин, умов та обставин, які сприяли обриву колеса автобуса, державний номерний знак НОМЕР_1 , та пов`язаній з цією ДТП, яка сталась 08 жовтня 2022 року, встановлено таке.
 
07 жовтня 2022 року слюсарем автобусного парку ОСОБА_9 проведено заміну шести коліс зазначеного вище автобуса у присутності водія ОСОБА_10 
 
08 жовтня 2022 року під час випуску автобуса на лінію контролером технічного стану КТЗ ОСОБА_11 проведено перевірку тиску шин і кріплення.
 
08 жовтня 2022 року після закінчення маршруту та проведення заправки пальним, під час повернення до автобусного парку для закінчення робочої зміни, у автобуса, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , на вулиці М. Грушевського обірвалось колесо, завдавши шкоди іншому транспортному засобу.
 
У зв`язку зі сходом колеса з посадочного місця ступиці 10 жовтня 2022 року комісія провела обстеження технічного стану пари задніх лівих коліс вказаного автобуса, за результатами проведення якого було встановлено таке: різні протектори на скатах; на поверхні зовнішнього і внутрішнього дисків еліпсоподібні отвори для шпильок; на місці отворів є тертя від головки шпильки; на гайках та шпильках місцями злюзована різьба.
 
Під час з`ясування виявлених недоліків встановлено, що колеса затягувались тільки пневмогайковертом. Обслуговуючий персонал та водії не перевіряють підтяжку колес після їх заміни. При перевірці затягування інших коліс автобуса ручним ключем виявлено, що більшість гайок не було дотягнуто.
 
Зі змісту акта про результати службового розслідування випливає, що начальник парку автобусного згідно з пунктами 4, 24 розділу 2, пунктом 1 розділу 4 посадової інструкції начальника парку автобусного забезпечує утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечну експлуатацію; вживає заходи з підбору та розстановки кадрів; несе відповідальність за невиконання покладених інструкцією посадових обов`язків.
 
За результатами службового розслідування комісія зробила висновок в частині, яка стосується начальника автобусного парку ОСОБА_5 , що він не забезпечив утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечну експлуатацію, комісія рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності, в тому числі начальника парку автобусного ОСОБА_5 , за невиконання належним чином обов`язків, покладених посадовою інструкцією.
 
За результатами проведення службового розслідування 04 листопада 2022 року начальником управління Лазарєвим С. видано наказ № 485/к/тм «Про оголошення догани», згідно з яким начальнику парку автобусного ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання належним чином обов`язків, передбачених пунктами 4, 24 розділу 2 та пунктом 1 розділу IV посадової інструкції - незабезпечення утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечну експлуатацію, підставою для видачі наказу зазначено акт про результати службового розслідування від 01 листопада 2022 року, письмові пояснення ОСОБА_5 .
 
Від підпису про ознайомлення з наказом «Про оголошення догани»                     ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом від 09 листопада                    2022 року «Про відмову від проставлення підпису про ознайомлення з наказом».
 
Пунктами 4, 24 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника парку автобусного передбачено, що до обов`язків начальника парку автобусного входить забезпечення утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечної експлуатації; вжиття заходів з підбору і розстановки кадрів та їх доцільного використання.
 
Пункт 1 розділу IV «Відповідальність» передбачає, що начальник парку автобусного несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності,                    в межах, встановлених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством.
 
Щодо звільнення позивача згідно з наказом від 07 грудня 2022 року
 
01 грудня 2022 року ОСОБА_1 письмово повідомив начальника управління КП ЖТТУ Лазарєва С. про те, що документальні залишки дизельного пального на АЗС згідно з договором від 25 листопада 2022 року № 1126 станом на 11:00 год           30 листопада 2022 року становлять 2488 л, що дозволяє заправку автобусів згідно із затвердженими маршрутами в період із 01 грудня 2022 року до 02 грудня             2022 року до повного баку, у зв`язку з чим просить забезпечити дизельним пальним для безперебійної роботи автобусного парку з 03 грудня 2022 року.
 
02 грудня 2022 року начальник управління Лазарєв С. за результатами розгляду службової записки від 01 грудня 2022 року направив письмову вимогу начальнику парку автобусного ОСОБА_1 надати до 05 грудня 2022 року пояснення причин ситуації, що сталась із забезпеченням автобусного парку паливно-мастильними матеріалами, в тому числі порушення пункту 13 розділу ІІ Посадової інструкції, та надати пояснення систематичного порушення строків надання щомісячного плану робіт.
 
02 грудня 2022 року ОСОБА_1 направив начальнику управління КП ЖТТУ Лазарєву С. пояснення, в яких вказав, що ним проведений аналіз дій посадових осіб КП ЖТТУ по питанню постачання паливних матеріалів для забезпечення потреб автобусного парку, вважає, що постачання паливно-мастильних матеріалів можливо здійснюється на підставі договорів згідно з процедурами, визначеними законом; він, як начальник парку автобусного, долучений до процедури складання договорів лише на стадії проекту; кінцевий варіант договору йому не доводиться; він жодним чином не долучений до процесу закупівлі палива, окрім як погодження на стадії проекту; посадова інструкція Начальника ПА в частині пункту 13 «Забезпечує і .... придбання і створення запасів ПММ» носить ознаки нікчемності; посадова інструкція Начальника ПА в частині пункту 13 «.... і контролює придбання і створення запасів ПММ» виконується, про що свідчить службова записка. Зазначив, що він усно домовився з власниками постачальних компаній паливо- мастильних матеріалів м. Житомира, що на період воєнного стану за необхідності екстреної допомоги вони зможуть надати КП ЖТТУ під його особисте зобов`язання дизельне паливо в об`ємі 1 000 л. Також зазначив, що відомості про стан залишків паливних матеріалів по діючим договорам щоденно стають відомі відділу постачання КП ЖТТУ та бухгалтерії, яка веде цей облік.
 
05 грудня 2022 року заступником начальника управління по виробництву КП ЖТТУ Манухіним М. складено службову записку про те, що ОСОБА_1 систематично не виконує обов`язки, передбачені його посадовою інструкцією, а саме: організація, контроль та координація діяльності автобусного парку (пункт 1 «Загальні положення»), яка полягає, в тому числі, і в забезпеченні та контролі придбання і створенні запасів паливно-мастильних матеріалів (пункт 13 «Завдання і обов`язки»), що станом на 03 грудня 2022 року могло призвести до зупинки підрозділу, який у зв`язку з відсутністю випуску електротранспорту забезпечує перевезення громадян міста комунальним транспортом на найбільш завантажених маршрутах міста. Зазначено, що ОСОБА_1 , як начальник парку автобусного, знаючи, що згідно з вимогами Закону України «Про публічні закупівлі» процедура закупівлі дизельного палива займає не менше 3-х тижнів, подав службову записку про необхідність проведення такої закупівлі лише за 2 дні до закінчення запасів дизельного палива. Це призвело до необхідності використання палива із резервного фонду, створеного для забезпечення діяльності «Пункту незламності», а саме для роботи генераторів на випадок блекауту. Пропонує притягнути начальника парку автобусного ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
 
Відповідно до наказу від 07 грудня 2022 року № 526/к/тр у зв`язку з тим, що начальник парку автобусного ОСОБА_1 своєчасно не забезпечив та не здійснив контроль придбання і створення запасів паливно-мастильних матеріалів (пункт 13 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції начальника парку автобусного), що станом на 03 грудня 2022 року могло призвести до зупинки перевезення громадян комунальним транспортом підрозділу, має догану за неналежну організацію випуску рухомого складу автобусного парку (наказ                  від 05 січня 2022 року № 7/к/тм) та догану за невиконання належним чином обов`язків, покладених посадовою інструкцією (наказ від 04 листопада 2022 року № 485/к/тм), ОСОБА_1 звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Підстави: копія наказу від 05 січня 2022 року № 7/к/тм, копія наказу від 04 листопада 2022 року № 485/к/тм, службова записка заступника начальника управління по виробництву Манухіна М., пояснення ОСОБА_1 від 02 грудня 2022 року.
Згідно з пунктом 1 розділу І «Загальні положення» посадової інструкції начальника парку автобусного вказана посада призначена для організації, налагодження, контролю та координації діяльності автобусного парку.
 
Пунктом 13 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції визначено, що начальник парку автобусного забезпечує та контролює придбання і створення запасів паливно-мастильних матеріалів, контролює дотримання правил їх збереження, видачі та норм витрат.
 
Положеннями пунктів 1, 11, 12, 17, 27, 28 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції передбачено, що начальник парку автобусного керує виробничо-господарською діяльністю автобусного парку; забезпечує та контролює складання заявок на матеріали, запасні частини, інструмент та обладнання, контролює їх витрати, не допускаючи перевищення понад встановлені норми; організовує експлуатацію та ремонт автотранспортних шин пробігу згідно з діючими положеннями, контролює дотримання експлуатації шин; при закріпленні автобуса за водієм, знайомить його з особливостями устрою та обслуговування, контролює проходження повного курсу стажування щойно прийнятих водіїв; забезпечує ведення обліку показників роботи автобусного парку, витрат паливно-мастильних матеріалів, складання відповідної документації та звітності, контролює своєчасність та достовірність складання звітів; забезпечує та контролює облік та списання паливно-мастильних матеріалів.
 
У судовому засіданні в суді першої інстанції допитаний свідок - начальник виробничо-технічного відділу Житомирського трамвайно-тролейбусного управління Таможський О. В., який має стаж роботи на підприємстві понад 41 рік на різних посадах, який вказав, що дорожньо-транспортна пригода за участі автобуса парку автобусного сталась у зв`язку з тим, що колеса не були затягнуті            в повній мірі при їх кріпленні, в підрозділі відсутній ключ, яким повинні підтягуватись колеса. Під час проведення службового розслідування були виявлені недоліки, які не підлягають оспоренню і які вказують на те, що кріплення колес систематично протягом тривалого часу здійснювалось неправильно. Зазначив, що саме позивач повинен був забезпечити технологічний процес ремонту та обслуговування транспортних засобів, що не було зроблено, що і призвело до негативних наслідків. Вважає, що позивач правомірно притягнутий до відповідальності, оскільки ним не дотримана і не забезпечена система технічного нагляду за транспортними засобами. Відомостями щодо забезпечення підрозділу паливно-мастильними матеріалами свідок не володіє.
 
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 , який працює механіком КП ЖТТУ, надав показання, що він входив до складу комісії зі службового розслідування для встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08 жовтня 2022 року. Пояснив, що в результаті розслідування було виявлено, що напередодні в автобусі, в якому відпало колесо, було проведено заміну 6 колес, на колесах були встановлені різні протектори шин, також було встановлено, що колеса не були повністю затягнуті. Безпосередньо замінювали колеса водії та слюсарі, разом з тим було встановлено, що начальником парку автобусного не була забезпечена належна процедура здійснення технічного нагляду за справністю автобусів. Додатково пояснив, що до призначення ОСОБА_1 на посаду начальника парку автобусного, він працював на вказаній посаді три місяці, саме в його обов`язки входило подача заявок на придбання запчастин, палива, заявки на паливо подавались з розрахунку на день, саме начальник парку автобусного здійснює контроль за використанням палива, визначає його потреби та обсяги використання. Вважає, що начальник парку автобусного ОСОБА_1 правомірно притягнутий до відповідальності                         у вигляді догани 04 листопада 2022 року, оскільки саме він є відповідальною особою за організацію, контроль та забезпечення ремонту рухомого складу парку автобусного.
 
У судовому засіданні в суді першої інстанції був допитаний свідок                      ОСОБА_12 , який працює на посаді заступника начальника автобусного парку з технічних питань, який вказав, що заміну коліс здійснюють слюсарі,                    в автобусі, в якому відпало колесо, 07 жовтня 2022 року були замінені передні колеса на нові, потім замінено задні колеса старими передніми, колеса не були зачищені до кінця і не в повному обсязі сіли на посадкові місця. На його думку, цю помилку допустили слюсарі, які безпосередньо міняли колеса. Зауважив, що вони з ОСОБА_1 постійно проводять інструктаж в усній формі з водіями з приводу підтяжки коліс перед початком руху, безпосередньо водій несе відповідальність за транспортний засіб на лінії, за забезпечення його справності та належної експлуатації, як це передбачено правилами дорожнього руху. Вважає, що водії повинні були підтягнути колеса після їх встановлення і перевірити, чи вони стали на місце. Пояснив, що облік палива веде бухгалтер та диспетчер, за паливо, яке знаходиться в баках рухомого складу, відповідальний ОСОБА_1 . Вважає, що вони з ОСОБА_1 неправомірно притягнуті до відповідальності, оскільки комісія була створена після притягнення водія до відповідальності і вони посадових обов`язків не порушували.
 
У судовому засіданні в суді першої інстанції, допитаний як свідок ОСОБА_6 , водій КП ЖТТУ, який був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, оскільки саме він керував автобусом, коли в нього відпало колесо, пояснив, що під час рейсу на автобусі в другу зміну він почув вібрацію в колесі. Оглянувши транспортний засіб, побачив, що всі колеса на місці, в телефонному режимі повідомив механіка про шум та вібрацію коліс, той погодився після заправки та завершення рейсу оглянути транспортний засіб. Коли рушив на заправку, в автобусі відпало колесо. Вказав, що йому взагалі не було відомо про заміну коліс в автобусі, водій, який був на попередній зміні і який був присутній під час виїзду автобуса на маршрут, не повідомив його, що на автобусі були замінені колеса, про необхідність здійснення підтяжки коліс. Разом з тим зазначив, що на той момент в транспортному засобі взагалі не було ключа для їх підтяжки. Зауважив, що не визнає себе винним в дорожньо-транспортній пригоді, оскільки вважає, що відповідальність має понести особа, яка здійснювала заміну коліс та їх перевірку.
 
Правове регулювання та мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
Встановлено й це підтверджується матеріалами справи, що оскаржувані рішення судів ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права,               а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
 
Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
 
Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
 
Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені                        у статтях 40, 41 КЗпП України.
 
За передбаченою пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставою працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
 
Звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України                      є видом дисциплінарного стягнення.
 
Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
До таких видів стягнень згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать догана та звільнення.
 
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібна сукупність таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
 
Отже, працівника може бути звільнено за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю). При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.
 
Водночас систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
 
Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі № 489/58/20 (провадження № 61-11862св20).
 
Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібне існування факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) вчинення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків їх не знято і не погашено.
 
Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, яким він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.
 
При цьому роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України), тому відмова працівника від виконання роботи, що не входить до кола його обов`язків, не є порушенням трудової дисципліни і, відповідно, такі дії не дають підстав для його звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
 
Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19).
 
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
 
У справі, яка переглядається Верховним Судом, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , надали відповідну правову оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності, у тому числі оскаржуваним наказам роботодавця і посадовій інструкції працівника, й зробили обґрунтовані висновки по суті вирішення спору.
 
Судами правильно встановлено, що оспорювані позивачем наказ про оголошення догани від 04 листопада 2022 року № 485/к/тр та наказ про звільнення                      від 07 грудня 2022 року № 526/к/тр містять посилання, у тому числі на положення посадової інструкції позивача, що спростовує відповідні доводи касаційної скарги.
 
Крім того, суди попередніх інстанцій надали оцінку правовим підставам винесення роботодавцем наказу про звільнення працівника, у тому числі фактам вчинення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.
 
Цим самим суди врахували, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147^1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
 
Вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше). Отже, незалежно від того, чи оспорює позивач такі накази, які й не потрібно оспорювати заявленням окремої позовної вимоги, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень. 
 
До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 21 червня            2023 року у справі № 212/5018/20 (провадження № 61-2744св 23), від 19 липня 2023 року у справі № 216/1431/19 (провадження № 61-4942св 23), від 14 лютого 2024 року у справі № 537/4343/20 (провадження № 61-9754св 23).
 
Доводи касаційної скарги не містять доводів щодо неправильного оголошення першої догани позивачу згідно із наказом від 05 січня 2022 року, разом з тим колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність порушень процедури під час притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності 05 січня 2022 року, оскільки стягнення накладено за неналежне виконання ним обов`язків, передбачених посадовими обов`язками начальника парку автобусного, зокрема пунктом 6 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції (за цією посадою начальник парку автобусного впроваджує заходи, спрямовані на належну організацію випуску рухомого складу на лінію згідно із затвердженим графіком у технічно справному стані та належному санітарному стані).
 
Автобусний парк КП ЖТТУ забезпечує перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, проте 29 грудня 2021 року на маршрути одночасно не вийшло шість автобусів, які згідно з пояснювальною запискою ОСОБА_1 потребують ремонту, що вказує на неналежну організацію роботи начальника автобусного парку. Одночасно шість автобусів не можуть вийти з ладу, що в свою чергу свідчить про несвоєчасність та відсутність поетапної організації ремонтних робіт автобусного рухомого складу, правильного висновку про що дійшли суди попередніх інстанцій.
 
Верховний Суд не погоджується із доводами касаційної скарги про неналежність та недопустимість акта про результати службового розслідування, за результатами якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності вдруге на підставі наказу про оголошення догани                                 від 04 листопада 2022 року.
 
Відсутність затвердженого положення про створення комісії для проведення службових розслідувань на підприємстві не позбавляє права роботодавця створити таку комісію для з`ясування причин випадку, що призвів до негативних наслідків у діяльності підприємства. Комісія у складі 5 осіб створена для з`ясування причин, умов та обставин, які сприяли дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 08 жовтня 2022 року, на підставі наказу КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» ЖМР від 10 жовтня 2022 року № 104.
 
Висновки акта про результати службового розслідування від 01 листопада                  2022 року, зокрема про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, носять рекомендаційний характер, рішення про звільнення працівника прийняв начальник управління Лазарєв С. як керівник підприємства, який має повноваження самостійно вирішувати питання діяльності підприємства та накладення дисциплінарних стягнень, що позивачем не спростовано.
 
Комісія рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не лише начальника парку автобусного, але й інших працівників.
 
Наведені у касаційній скарзі аргументи щодо відсутності відповідної кваліфікації             у членів комісії та ненадання належної оцінки всім показанням свідків зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів саме в тому контексті, який, на думку позивача, підтверджує обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.
 
Верховний Суд погоджується із обґрунтованими висновками судів про правомірність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу від 04 листопада 2022 року у зв`язку із невиконанням ним покладених посадовою інструкцією обов`язків щодо забезпечення утримання автомобільного транспорту в належному технічному стані та його безпечної експлуатації; вжиття заходів з підбору і розстановки кадрів та їх доцільного використання.
 
Доводи касаційної скарги про те, що заявник постійно здійснював контроль наявності достатньої кількості пального для належної роботи ввіреного йому підприємства, що є його функціональним обов`язком, спростовуються установленими судами обставинами справи про протилежне.
 
Колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач порушив пункт 13 посадової інструкції начальника парку автобусного, адже саме він як керівник парку автобусного забезпечує та контролює придбання і створення запасів паливно-мастильних матеріалів, контролює дотримання правил їх збереження, видачі та норм витрат. Посада позивача на підприємстві, яке належить до критичної інфраструктури міста, тим більше в умовах воєнного стану, з огляду на проведення росією ракетних обстрілів по енергетичній інфраструктурі України, має особливо відповідальне значення. Щоб не допустити зупинку перевезення громадян комунальним транспортом, позивач повинен був передбачити необхідність створення додаткового резерву палива з метою уникнення ситуації щодо неможливості виїзду автобусів на маршрути в умовах відсутності можливості забезпечити рух електротранспорту. Це передбачає своєчасне реагування та вжиття всіх можливих заходів для належного функціонування автобусного парку, забезпечення автотранспорту пальним, завчасне і в достатній кількості створення резерву пального.
 
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що КП ЖТТУ є комунальним закладом, який здійснює перевезення громадян в межах міста Житомира електротранспортом та маршрутними автобусами, підприємство віднесено до об`єктів критичної інфраструктури, а отже має підвищене суспільне значення. Позивач, працюючи на керівній посаді начальника автобусного парку, зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог нормативних актів, які регулюють створення безпечних умов для перевезення мешканців міста Житомира громадським транспортом, беззаперечно виконувати положення власних посадових обов`язків, не допускаючи їх тлумачення на власний розсуд, працювати сумлінно, створювати сприятливі умови для забезпечення організації роботи відповідного підрозділу та належної комунікації, як між підлеглими, так і з іншими структурними підрозділами. Неналежне виконання посадових обов`язків начальником автобусного парку щодо забезпечення утримання автомобільного транспорту в належному стані та його безпечну експлуатацію, можуть мати вкрай негативні наслідки, призвести до заподіяння суттєвої шкоди не лише майну інших осіб, а й до незворотніх наслідків заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей. Експлуатація та випуск на маршрут несправних транспортних засобів може мати катастрофічні наслідки.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що «роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином».
 
Під час прийняття його на роботу позивач власноручним підписом підтвердив ознайомлення з посадовою інструкцією, жодних письмових заперечень чи зауважень стосовно пунктів, викладених в ній, не подавав. Судом не встановлено, що позивач звертався до роботодавця з будь-якими заявами про те, що на нього покладені обов`язки, виконання яких він не може забезпечувати належним чином.
 
До звільнення позивач протягом 2022 року двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган. Накази роботодавця від 05 січня 2022 року № 7/к/тм, від 04 листопада 2022 року № 485/к/тм про оголошення доган ОСОБА_1 не втратили юридичної сили, дисциплінарні стягнення не зняті. Маючи перед цим два порушення, позивач станом на 03 грудня 2022 року вчинив нове (невиконання пункту 13 посадової інструкції начальника парку автобусного), що установлено судами та підтверджується матеріалами справи.
 
Тобто в діях (бездіяльності) позивача присутня така кваліфікуюча ознака, як систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором (посадовою інструкцією). Судом не встановлено поважних причин, з яких позивач допустив неналежне виконання посадових обов`язків, наявності об`єктивних перешкод в їх здійсненні або створення йому перешкод в їх виконанні, що свідчить про винність його поведінки.
 
Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду               від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).
 
Посилання заявника на загальні висновки у постановах Верховного Суду                  від 19 серпня 2020 року у справі № 308/11935/17, від 18 березня 2021 року у справі № 219/2474/19, від 15 вересня 2021 року у справі № 761/45743/19 щодо застосування норм права не підтверджують доводів касаційної скарги про те, що суди неправильно застосували норми матеріального права чи порушили норми процесуального права при постановленні оскаржуваних рішень, оскільки фактичні обставини у наведених як приклад справах відрізняються від тих, що установлені судами у розглядуваній справі.
 
На предмет подібності належить оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними                   у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими                (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року                    у справі № 233/2021/19).
 
Так, у справі № 308/11935/17 предметом позову було скасування наказу головного лікаря від 17 жовтня 2017 року № 279/к в частині пункту 1 та наказу                           від 24 листопада 2017 року № 330/к про застосування дисциплінарного стягнення. Верховний Суд у наведеній справі залишив без змін постанову апеляційного суду про задоволення позову, оскільки, встановивши, що оспорюваний наказ                        від 17 жовтня 2017 року № 279/к не містить, ким саме вчинені порушення трудової дисципліни, якими саме конкретними діями позивача було допущено порушення трудової дисципліни, у чому саме проявилось порушення та не зазначено, в чому саме полягає халатне відношення позивача до своїх обов`язків та в чому проявляється відсутність знань директивних документів, не вказано, у чому саме є провина позивача, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
 
У справі № 219/2474/19 Верховний Суд вказав, що суд першої інстанції,                             з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що в діях позивача відсутні порушення посадових обов`язків та вчинення дисциплінарного проступку як причинно-наслідкового зв`язку через незабезпечення позивачем проведення разової щомісячної перевірки в відділеннях, підзвітних ТВБВ № 10004/0289, оскільки жоден з наведених відповідачем нормативних актів не містить обов`язку позивача організовувати та виконувати цю роботу, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не дотримано вимоги чинного трудового законодавства, чим порушені права позивача.
 
У справі № 761/45743/19 суди встановили, що відповідач Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» не надало доказів систематичності невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку. Так, підставою для прийняття наказу             № 1008-п про звільнення позивача стали накази від 21 жовтня 2019 року № 972-п та від 31 жовтня 2019 року № 1001-п. Разом з тим вказані накази оскаржуваним рішенням були визнані незаконними, а відтак, вони не можуть бути підставою для прийняття наказу про звільнення. Крім того, позивач не був ознайомлений з наказом про звільнення відповідно до приписів статті 149 КЗпП України, тому суд першої інстанції, з яким погодилися апеляційний суд та Верховний Суд, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання наказу                           від 21 жовтня 2019 року № 972-п незаконним та його скасування. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року позивача було поновлено на посаді начальника УМСЗЗН КО «Київзеленбуд», а наказом                      від 01 листопада 2019 року № 1008-п, прийнятим на підставі наказів від 21 жовтня 2019 року № 972-п та від 31 жовтня 2019 року № 1001-п про оголошення позивачу догани, його було звільнено із займаної посади, тобто протягом місяця до нього були застосовані дисциплінарні стягнення, що свідчить про упереджене ставлення відповідача до позивача.
 
Обставини у наведених постановах Верховного Суду відрізняються від обставин                у цій справі, що переглядається в касаційному порядку, тому немає підстав вважати, що суди ухвалили судові рішення без урахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. У кожній із наведених справ суди виходили із конкретних обставин справи та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
 
Інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, вони є аналогічними змісту позовної заяви та доводам апеляційної скарги, яким уже надавалася оцінка судами і не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, по суті зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів                                є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
 
Верховний Суд також відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди не дослідили зібрані у справі докази, наявні у матеріалах справи, та встановили обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді оскаржуваних рішень судів та спростовуються їх змістом. Фактично аргументи касаційної скарги про це зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому відхиляються Верховним Судом, оскільки за статтею 400 ЦПК України такі дії виходять за межі повноважень суду касаційної інстанції при перегляді рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій.
 
З огляду на підтверджену правомірність звільнення ОСОБА_1 , суди правильно відмовили у задоволенні інших позовних вимог про поновлення на роботі на посаді начальникапарку автобусного та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваних судових рішень, зводяться до незгоди з висновками судів, переоцінки доказів у справі, що в силу приписів статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції чи ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленими судовими рішеннями про відмову в задоволенні позову.
 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію                           про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи           (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Верховний Суд, на підставі статті 410 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сомок Олена Анатоліївна, залишити без задоволення.
 
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 червня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                 є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді: | І. Ю. Гулейков
| Б. І. Гулько
| Г. В. Коломієць
| Р. А. Лідовець