УХВАЛА
03 липня 2024 року
м. Київ
справа № 466/7242/22
провадження № 61-6448св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета 
спору, - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання права власності на частку у нерухомому майні, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Дроботько Ольга Василівна, на постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П.,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у нерухомому майні.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 .
У касаційній скарзі, поданій 01 травня 2024 року  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Дроботько О. В.,просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року та залишити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року без змін.
Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на
те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків
щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 537/3100/17           (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того указує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо односторонніх правочинів, які підтверджують факт набуття майна в особисту приватну власність (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України),а також зазначає, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
25 червня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат 
Винниченко М. П., через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_2 ,тобто з пропуском встановленого судом строку для подання відзиву (до 11 червня 2024 року).
Згідно з частиною першою статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Відповідно до частин другої та шостої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
З огляду на те, що позивач є громадянином іншої держави, ураховуючи розумні строки для підготовки відзиву, незначний пропуск процесуального строку та з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, колегія суддів вважає, що встановлений судом строк на подання відзиву  ОСОБА_1 підлягає продовженню до дати його подання - до 25 червня 2024 року.
Керуючись статтями 34, 127, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Продовжити до 25 червня 2024 року ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Дроботько Ольга Василівна, на постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання права власності на частку у нерухомому майні, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Дроботько Ольга Василівна, на постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року призначити до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи № 466/7242/22 і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         Є. В. Синельников
 
             О. М. Осіян
 
             В. В. Шипович