Справа № 441/1801/22                                Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/2951/23                 Доповідач в 2 інстанції: Крайник Н.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Чиж Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зимноводівської сільської об`єднаної територіальної громади, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акту,-
В С Т А Н О В И В:
09.12.2022  ОСОБА_1 звернулась з позовом до  ОСОБА_2 , Зимноводівської сільської об`єднаної територіальної громади, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській областів якому просила: визнати незаконним та скасувати рушення № 34 від 30 грудня 2010 року III сесії VI скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області «Про затвердження техдокументації на видачу дубліката державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 02.08.2011 на земельну ділянку з кадастровим номером 4620987700:12:014:0071, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Позов обґрунтувала тим, що у її власності знаходяться дві земельні ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, які приватизовані нею у 2009 році, що підтверджується державними актами про право власності на землю з присвоєнням кадастрових номерів.
Суміжний землекористувач - відповідач ОСОБА_2 захопив частину її земельних ділянок, що підтверджується висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Змістивши самоправно межі земельних ділянок та встановивши огорожу, відповідач фактично забрав у неї і користується частиною її земельної ділянки площею 183.40 кв.м , чим чинить їй перешкоди у користуванні такою.
Вважає, що при прийнятті рішення сільською радою на користь ОСОБА_2 було грубо порушено законодавство України та її права, так як було фактично зменшено площу належної їй земельної ділянки. Оскільки в неї сформовані земельні ділянки з 2009 року, а відповідач отримав дублікат держаного акту і технічну документацію лише у 2010 році, вважає, що такі видані відповідачу з порушеннями. Також експертизою встановлено, що фактичний порядок користування належними їй земельними ділянками не відповідає правовстановлюючим документам.
Таким чином відбулось фактичне позбавлення права на частину належної ОСОБА_1 земельної ділянки, яке вона просить відновити.
Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
Вважає оскаржуване рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що станом на момент видачі відповідачу вищевказаних рішень органом місцевого самоврядування, вже були сформовані та передані їй у власність дві земельні ділянки, що межують між собою, з кадастровим номером 4620987700:12:014:0010, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ №798126 від 11.08.2009 р. для будівництва та обслуговування її житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельна ділянка з кадастровим номером 4620987700:12:014:0017, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ №798128 від 11.08.2009 р. для ведення особистого селянського господарства. Відповідач ОСОБА_2 , користуючись відсутністю її в Україні, встановив огорожу таким чином, що захопив частину її земельної ділянки і виготовив документи згідно нового місця розташування межових знаків. Суд безпідставно не взяв до уваги, що згідно фактичного місця розташування земельних ділянок площа невідповідності, яку надалось встановити експертним шляхом становить 183,40 кв.м, що не відповідає правовстановлюючим документам на її земельні ділянки, а Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Львівської області згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства за об?єктом земельної ділянки №498-ДК/459/НП/09/01/-21 від 08 листопада 2021 року встановлено, що саме ОСОБА_2 вчинив порушення земельного законодавства. Рішення № 34 від 30 грудня 2010 року III сесії VI скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області «Про затвердження техдокументації на видачу дубліката державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_2 » приймалося з порушенням норм чинного законодавства, а відтак право власності на земельну ділянку відповідачу оформлені неправомірно, оскільки у відповідача відсутні правові підстави набуття права власності на вказану земельну ділянку згідно ст. 81 ЗК України.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати незаконним та скасувати рішення № 34 від 30 грудня 2010 року III сесії VI скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області «Про затвердження техдокументації на видачу дубліката державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 . Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 02.08.2011 на земельну ділянку, кадастровий номер 4620987700:12:014:0071 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
У засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 проти скарги заперечив. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статті 116, 118 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади.
Частиною 5 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Пунктом г) ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі №911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону».
Згідно з вимогами статті 55 Закону України «Про Землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Судом встановлено, що за результатами земельно-технічного дослідження від 09.10.2020 фактичний порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер 4620987700.12.014.0017, яка розташована за адресою с. Суховоля Городоцького району та земельною ділянкою, кадастровий номер 4620987700.12.014.0010, яка розташована в АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_1 не відповідає правовстановлюючим документам на ці земельні ділянки.
Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.11.2021 встановлено, що суміжним користувачем земельної ділянки позивачки є ОСОБА_2 і ним допущено часткове самовільне зайняття земельних ділянок загальною площею 0, 0183 га, а саме - земельної ділянки з кадастровим номером 4620987700.12.014.0017, розташованої за адресою с. Суховоля Городоцького району та земельної ділянки з кадастровим номером 4620987700.12.014.0010, розташованої в АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 було виділено 0.2265 га в межах Суховільської сільської ради для обслуговування житлового будинку, що відображено в рішенні №34 від 30 грудня 2010 року III сесії VI скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області «Про затвердження техдокументації на видачу дубліката державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 34 від 30 грудня 2010 року III сесії VI скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області «Про затвердження технічної документації на видачу дубліката державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 » та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2 02.08.2011 на земельну ділянку з кадастровим номером 4620987700:12:014:0071 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є неефективним способом захисту прав позивача у даному спорі, оскільки задоволення судом таких не призведе до відновлення права позивачки на володіння земельною ділянкою, і такі  вимоги не є нерозривно пов`язаними з вимогою про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. При цьому, позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема на незаконність рішення органу самоврядування без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.
З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16 (пункт 7.23) та від 16 листопада 2022 року в справі № 911/3135/20 (підпункт 8.47), у яких Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, про захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам 
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 06 вересня 2024 року.

Головуючий:        Н.П. Крайник 

Судді        Я.А. Левик
       
М.М.Шандра