УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
12 серпня 2024 року
м. Київ
Справа № 991/6106/24
Провадження № 51-3840ск24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді           ОСОБА_1 , 
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисниці ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5  на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29 липня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду 23 липня 2024 року відмовив у  задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у нерозгляді скарги адвоката на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисниця ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, яка 29 липня 2024 року відмовила у відкритті апеляційного провадження з мотивів того, що таке рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
У касаційній скарзі захисниця ОСОБА_4 , не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, посилається на істотне порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження суперечить положенням Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та практиці Верховного Суду.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Частини  1 та 2 ст. 309 КПК містять вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування, до числа яких віднесено і ухвали слідчого судді про повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження за нею. 
У ч. 3 ст. 309 КПК визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. 
Оскільки рішення слідчого судді про відмову в  задоволенні скарги на бездіяльність прокурора не включено до переліку, встановленого у ст. 309 КПК, суддя-доповідач апеляційного суду дійшов правильного висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді від 23 липня 2024 року, який розглянув скаргу захисниці по суті, оскарженню не підлягає, та відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою. 
Суд вважає, що таке рішення відповідає положенням ст. 309 та ч. 4 ст. 399 КПК. 
Доводи касаційної скарги захисниці ОСОБА_4 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які вона обґрунтовує недотриманням апеляційним судом загальних засад кримінального провадження, є непереконливими.
Загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК, застосовуються коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК).
Однак перед апеляційним судом, до якого надійшла апеляційна скарга захисниці ОСОБА_4 , не поставали питання, які були би не врегульовані кримінальним процесуальним законом і потребували застосування ч. 1 ст. 7 КПК. Тому немає підстав вважати, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, не дотримався загальних засад кримінального провадження щодо забезпечення права захисника на оскарження процесуальних рішень.
На обґрунтування своїх доводів захисниця посилається також на правові висновки у двох рішеннях Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справи № 237/1459/17 та № 243/6674/17-к) про те, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК. 
Однак зазначені правові висновки не є релевантними до ситуації, описаної в касаційній скарзі, оскільки захисник оскаржила до апеляційного суду ухвалу слідчого судді, передбачену нормою кримінального процесуального права (п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК) і яку законодавець не відніс до ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування (частини 1-2 ст. 309 КПК). 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисниці.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисниці ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5  на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29 липня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                 ОСОБА_3