ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 серпня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/517/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 в адміністративній справі №160/517/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                              ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 , солдата, навідника 2 відділення супроводження взводу охорони забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, а саме: наявності у дружини третьої групи інвалідності;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 прийняти рішення щодо звільнення ОСОБА_1 , солдата, навідника 2 відділення супроводження взводу охорони забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з наявністю у дружини третьої групи інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, з 17.01.2023р. проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Позивачем, за допомогою адвоката,  подано рапорт командиру про звільнення з військової служби на підставі абз. 6 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, а саме за сімейними обставинами у зв`язку наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю, так як дружина позивача має інвалідність ІІІ групи. Однак листом від 11.12.2023 №2/193 в/ч НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні рапорту з огляду на те, що зазначена правова підстав дозволяє звільнення у разі, якщо дружина (або чоловік) має інвалідність І або ІІ групи, тоді як дружина позивача має інвалідність ІІІ групи. Позивач не погоджується із таким тлумаченням правової норми та наголошує, що вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи інвалідності.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 в адміністративній справі №160/517/24 позов задоволеночастково. Визнано протиправною та скасувано відмову Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у звільненні з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», навідника 2 відділення супроводження взводу охорони забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), викладену у листі від 11.12.2023 року №2/193. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) прийняти рішення щодо звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), навідника 2 відділення супроводження взводу охорони забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , на підставі п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з наявністю у дружини третьої групи інвалідності.В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі приписів статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 28.03.2022р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.03.2022 року укладено шлюб, про що складено актовий запис №376 від 28.03.2022р. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка  - ОСОБА_3 , дружини – ОСОБА_3 .
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №17 від 17.01.2023р., наказано вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків у військову частину НОМЕР_1 з 17.01.2023 року та зарахувати на всі види забезпечення з 18.01.2023 року солдата ОСОБА_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 11 січня 2023 року №5-РС на посаду навідника 2 відділення супроводження взводу охорони забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , ВОС-124281, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17 січня 2023 року зарахувати до списків особового складу.
Згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №555727 від 25.10.2023р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена третя група інвалідності з 18.10.2023р. Причина захворювання – загальне захворювання по слуху.  Інвалідність встановлена на строк до – безстроково. Висновок про умови та характер праці – праця без участі органа слуху. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності – лікування ЛОР, сурдолог. Підстава – акт огляду МСЕК 143.  
Супровідним листом від 17.11.2023 року адвокат Чернова Т.А. звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням перенаправити рапорт ОСОБА_1 , солдата навідника 2 відділення супроводження взводу охорони забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 з додатками у вигляді нотаріально посвідчених копій документів, до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю інформації щодо актуальної адреси військової частини. До супровідного листа долученні додатки: рапорт солдата ОСОБА_1 , копія паспорта солдата ОСОБА_1 , копія паспорта дружини ОСОБА_4 , копія РНОКПП солдата ОСОБА_1 , копія РНОКПП дружини ОСОБА_4 , копія свідоцтва про шлюб, копія довідки МСЕК дружини ОСОБА_4 , ордер на надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.   
Листом вих.№2-193 від 11.12.2023р. Військової частиною НОМЕР_1 розглянуто питання щодо звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 та повідомлено, що за результатами розгляду та доданих до нього документів, Військовою частиною НОМЕР_1 , не прийнято позитивного рішення, а саме: солдату ОСОБА_1 , навіднику 2 відділення супроводження взводу охорони роти забезпечення продовольством, речовим та військово-технічним майном батальйону матеріального забезпечення відмовлено у звільненні з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини із числі осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.
Також в листві зазначена підстава, а саме вказано, що п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено підстави для звільнення з військової служби -наявність третьої групи інвалідності у дружини та або одного із своїх батьків чи батьків дружини, як під час дії особливого періоду так і під час воєнного стану. Всі підстави для звільнення, які передбачені п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» стосовно інвалідності у відповідних категорій осіб, які в свою чергу перебувають у відповідних відносинах з військовослужбовцями, ставлять в залежність від наявності саме І чи ІІ групи інвалідності.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Приписами частини 3, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктами 251, 254 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, передбачено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.
Доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом.
Військовослужбовці військової служби за призовом, військовозобов`язані і резервісти, які мають військові звання сержантського, старшинського або офіцерського складу та відповідну підготовку і досвід проходження служби, приймаються в особливий період на військову службу за контрактом у випадках, визначених статтею 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для комплектування посад за основною або спорідненою спеціальністю, без врахування відповідності існуючого військового звання військовому званню, передбаченому штатом.
У разі потреби доукомплектування Збройних Сил України військовозобов`язані і резервісти, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин), або на курс перепідготовки за дефіцитними для Збройних Сил України спеціальностями у порядку, визначеному Міністерством оборони України. Громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у разі потреби присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посаді, на яку їх буде призначено. Присвоєння військових звань у порядку переатестації громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу здійснюється в порядку, визначеному цим Положенням.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач з 17.01.2023 проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .
Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.
За цією правовою нормою, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26).
Позивачем подано рапорт командиру про звільнення з військової служби на підставі абз. 6 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, а саме за сімейними обставинами у зв`язку наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю, так як дружина позивача має інвалідність ІІІ групи.
З листа-відповіді Військової частиною НОМЕР_1 вбачається, що підставою для відмови у звільненні позивача з військової служби слугувало те, що за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають звільненню за сімейними обставинами військовослужбовці в яких дружина (чоловік) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції критично ставиться до такого твердження відповідача, з огляду на наступне.
Як вже зазначалось, абзацом 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
З конструкції цієї норми вбачається, що законодавець поєднав сполучниками «та» і «або» дві підстави звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами або через інші поважні причини:
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова);
- одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (2 умова).
Синтаксичний розбір вказаного речення дає підстави вважати, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану, за наступних умов:
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (тобто, 1 або 2 умови);
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи
Тобто, сполучник «та» поєднує 1 і 2 умови, а сполучник «або» розділяє.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2024 по справі № 580/3253/23 сформовано наступний правовий висновок, який відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при вирішення спору, що розглядається.
Наведена в абзаці 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ підстава звільнення - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова) є самостійною. При цьому, в конструкції цього речення відсутня конкретизація, яка саме група інвалідності повинна бути в дружини (чоловіка).
Якщо розглядати випадок поєднання 1 та 2 умов сполучником «та», то навіть у цьому разі Закон № 2232-ХІІ не ставить звільнення військовослужбовців у залежність від наявність у дружини (чоловіка) І чи ІІ групи інвалідності, а лише вказує «із числа осіб з інвалідністю». Якби законодавець мав на увазі, як стверджує касатор, що І чи ІІ групи інвалідності стосується як дружини (чоловіка) військовослужбовців, так і одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), то втрачало б сенс зазначення у конструкції 1 умови фрази «із числа осіб з інвалідністю». У такому випадку абзац 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ був би викладений наступним чином: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Саме в такому випадку можна було б стверджувати про прив`язку 1 та 2 умов до наявності І чи ІІ груп інвалідності.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.04.2024 у справі № 140/12873/23 констатував, що наявність у позивача дружини, яка є інвалідом ІІІ групи, дає йому право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ і додатково не вимагає від нього доведення необхідності здійснення догляду за дружиною, оскільки це не відповідає критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності.
За наведених обставин, висновки суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, відповідають зазначеним правовим позиціям Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 в адміністративній справі №160/517/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов