ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року
м. Хмельницький
Справа № 686/22931/20
Провадження № 22-ц/4820/1118/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Дияк Я. А., 
з участю в режимі відеоконференції
позивача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року (суддя Чевилюк З. А., повне судове рішення складено 15.03.2024) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про стягнення майнової та моральної шкоди. 
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2015 у справі № 686/8864/15-ц зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго повернути йому протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина, згідно з актом прийому-передачі від 09.11.2006. Рішення набрало законної сили 01.03.2016. Цим рішенням встановлено, що 09.11.2006 ПМП «ЮНАР» згідно біржового договору купівлі-продажу продало йому реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ загальною вартістю 3963784,38 грн. За актом приймання- передачі від 09.11.2006 ПМП «ЮНАР» передано йому реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ. Про зміну власника ПМП «ЮНАР» повідомило голову правління ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» 27.10.2006, а він повідомив листом від 10.11.2006. Отже, саме 10.11.2006 відповідачу стало відомо, що він є власником реконструйованої підстанції. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2017 змінено спосіб і порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 та з ПАТ «Хмельницькобленерго» на його користь стягнуто 268196 грн вартості належної йому на праві власності реконструйованої підстанції ПС 110/35/10 кВ (за виключенням силового трансформатора). 15.09.2017 АТ «Хмельницькобленерго» стало законним власником реконструйованої підстанції ПС110/35/10 кВ. Силовий трансформатор марки ТДТМ № 112658 був повернутий власнику 13.10.2017.
Вважає, що відповідач набув вказане майно без достатньої правової підстави та користувався силовим трансформатором. За цей час АТ «Хмельницькобленерго» використовувало підстанцію (в складі якої був трансформатор марки ТДТМ № 112658) в господарських цілях, постачало електроенергію 2 класу напруги підприємствам та побутовим споживачам міста Шепетівки, чим завдало йому збитки, які визначає як упущена вигода у виді несплати орендної плати за майно, що використовувалось у господарських цілях за період з жовтня 2009 року по вересень 2017 року у розмірі 8021425,92 грн. При обрахунках упущеної вигоди використав Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, якою визначена ставка для використання нерухомого майна - 15% вартості. Оплата за оренду відповідачем силового трансформатора № 112658 за жовтень 2009 року складає 51247 грн (614964 грн х 15% вартості підстанції : 12 місяців). З такою ціною оренди трансформатора погодився відповідач, зазначивши її в листі-зверненні до Міністерства економіки України від 22.01.2010 № 07/01-247. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Будучи приватним підприємцем з 08.08.2002, був позбавлений можливості здавати трансформатор в оренду.
Крім того, такими незаконними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, оскільки переніс душевні страждання, що негативно вплинуло на стан здоров`я, встановлена друга група інвалідності довічно, втратив сон, відчуває постійну тривогу. Для відновлення нормального стану вимушений вживати додаткових зусиль.
Тому позивач просив стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на його користь збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 8021425,92 грн та моральну шкоду у розмірі 5000000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2024 року про виправлення описки в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що суд не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов передчасного висновку про відмову в позові. Оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях. У справі не було проведено підготовче засідання, а тому суд не з`ясував заперечення проти позовних вимог, не визначив обставин, які підлягають встановленню, не встановив порядок розгляду справи та не виконав інші завдання такої стадії. За результатами підготовчого засідання не була постановлена ухвала. Висновок суду про відсутність доказів вжиття ним дій щодо реалізації потенційної можливості для отримання вигод від здачі обладнання в оренду спростовується встановленими в інших справах обставинами. У матеріалах справи наявний розрахунок доходу відповідача від несплати орендної плати, тому твердження суду про недоведеність арифметичного розрахунку упущеної вигоди є невірним.
АТ «Хмельницькобленерго» у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на безпідставність її доводів. Позивач не довів заподіяння йому майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наявність ознак кондикційних, а не деліктних зобов`язань. 
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України.
Представник АТ «Хмельницькобленерго» Чуловський В. В. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі.
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи можливість юридичної особи направити для участі в судовому засіданні іншого представника, поважні причини неявки в судове засідання відсутні.
Колегія суддів вважає за можливе слухати справу за відсутності представника відповідача і виходить з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення судового рішення, не відкладаючи розгляд справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2015 у справі № 686/8864/15-ц з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_1 . Зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути позивачеві протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно акту прийому-передачі від 09.11.2006, а саме: трансформатор ТДТН-25000/110/35/10 кВ № 112658 - 1 шт.; панель дистанційного захисту типу ЭПЗ-1636-67/2 - 2 шт.; комплект пристрою ТС-ТИ типу МКТ-1Б для телемеханізації П/СТ; диспечерський пульт з планшетом диспечерського щита ТМ-100/10 - 2 шт.; кабель силовий АВРГ - 50 м; кабель контрольний АКВРГ - 100 м; кабель контрольний АКВРБГ - 100 м; відокремлювач трьохполюсний ОД-110-100 4/с з приводом ПРО 1У1 - 2 шт.; короткозамикач КЗ-110-1У з приводом РПК 1У1 - 2 шт.; розділювач 3-х полюсний РПДН-1б-1000-110 - 4 шт.; розділювач 3-х полюсний РНДЗ-2-110 - 2 шт.; заземлювач в нулі трансформатора ЗОН - 2 шт.; розрядник вентильний РВС- 110 з регистром спрацювання - 2 шт.; розрядник вентильний РВС-35 - 8 шт.; розрядник вентильний РВС-15 - 3 шт.; опорний ізолятор ОНШ-35-3000 - 2 шт.; спуски та перемички зрізом до 300 кв. мм при 3-х проводах в фазі - 25 шт.; гирлянда натяжна одноцепна ПС-66 Д - 18 шт.; зажим апаратний А4А-185-2 36 шт.; зажим апаратний А2А-185-2 - 28 шт.; зажим апаратний А1А-185-1 - 4 шт.; зажим апаратний АА-185-1 - 2 шт.; трансформатор току ТША-0,5 - 2 шт.; наконечник кабельний ТА-11-12 - 80 шт.; провід АС 185/29 - 0,4 км; стелаж під АБ однозарядний - 12 шт.; стелаж під АБ двозарядний - 11 шт.; шина мідна кругла d 6 мм - 100 м; ізолятор лінійний штирьовий ТФ-16 - 36 шт.; панель управління сигналізації - 1 шт.; панель управління трансформатора 2 шт.; панель управління шинних апаратів - 1 шт.; панель управління ША-10 кв - 1 шт.; панель захисту трансформатора - 2 шт.; панель захисту і автоматики сторони 110кВ - 2 шт.; панель АРН трансформатора - 1 шт.; панель А4Р ЭПЗ ИЗ2 - 1 шт.; панель живлення блокування - 1 шт.; пристрій ВАЗП 380/260 - 2 шт.; панель постійного току П-291 - 2 шт.; трансформатори ТПОЛ -10-05 р - 9 шт.; кабель АКВВГ 4*2,5 кв. мм - 0,92 км; кабель АК АВВГ 4*4 - 0,91 км; кабель АКВВГ 7*2,5 - 1,14 км; кабель АКВВГ 7*6 - 1,125 км; кабель АКВВГ 10*2,5 - 2,56 км; кабель АКВВГ 10*6 - 0,43 км; кабель АКВВГ 14*2,5 - 0,63 км; кабель ААШВ 1кВ 2*50 - 0,415 км; кабель ААШВ 1кВ 2*60 - 0,02 км; кабель ААШВ до 1 кВ 2*120 - 0,1 км; кабель ААШВ 3*185 - 0,095 км; кабель ААШВ 3*35 +1*16 - 0,07 км; кабель ААВГ 3*4 + 1*2,5 - 0,36 км; кабель ААВГ 3*6 + 1*2,5 = 0,27 км; кабель ААВГ 3*6+1*2,5 - 0,27 км; кабель ААБ 3*10+1*6 - 0,2 км ; будівельна частина - плита НСП-1 - 4 шт.; стойка УСО - 1А - 44 шт.; стойка УСО-2А - 2 шт.; стойка УСО-2А - 2 шт.; плита ПН2-1 - 28 шт.; опора під розрядник РВС-110 ТО-11030 - 6 шт.; опора під короткозамикач КЗ-110-У1 ТО-110-63 - 2 шт.; опора під трьохполюсні роз`єднувачі ТО-110-67 - 6 шт.; опора під трьохполюсні відокремлювачі ТО-110-68 - 2 шт.; опора під шинну опору ШО-ПО ТО-110-35 - 8 шт.; опора під однополюсний заземлювач з розрядником РВС-35 ТО-110-46 2 шт.; фундамент під трансформатор ФТН-1 - 2 шт.; опора під розрядники РВС-35 ТО-35-32 - 2 шт.; металоконструкція загальною вагою 4983,5 кг в належному вигляді, справному та працездатному стані всіх вузлів та агрегатів (а.с. 12-15).
Зазначеним рішенням установлено, що 09.11.2006 ПМП «ЮНАР» на підставі біржового договору купівлі-продажу продало ОСОБА_1 реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ загальною вартістю 3963784,38 грн. За актом приймання-передачі від 09.11.2006 ПМП «ЮНАР» передано ОСОБА_1 реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ. Про зміну власника ПМП «ЮНАР» повідомило голову правління ВАТЕК «Хмельницькобленерго» 27.10.2006, а позивач повідомив листом від 10.11.2006. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2017 змінено спосіб і порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 у справі № 686/8864/15-ц та стягнуто з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 268196 грн вартості підстанції (а.с. 10-11).
Згідно з розрахунком позивача йому завдано збитки. Упущена вигода у виді несплати орендної плати за майно, що використовувалось відповідачем у господарських цілях за період з жовтня 2009 року по вересень 2017 року, складає 8021425,92 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмову в позові суд мотивував безпідставністю і недоведеністю вимог. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до частини 1 і пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.
Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14.
Вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.
Обґрунтовуючи наявність упущеної вигоди, позивач посилався на те, що він, як приватний підприємець, у зв`язку з протиправними діями відповідача був позбавлений можливості здавати в оренду силовий трансформатор № 112658 у період з жовтня 2009 року по вересень 2017 року ПП «Посач-Сервіс», ПП «Банкір» та ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля», які направляли оферти про укладення договору оренди.
Проте доказів на підтвердження реальності такої можливості матеріали справи не містять. Відсутні посилання на такі докази й в апеляційній скарзі.
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справі № 686/17335/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна установлено, що між сторонами склались відносини з приводу фактичного користування реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ, до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частин, без укладення договору оренди, які за своїм змістом є кондиційними. Тому відповідно до статті 1212 ЦК України власник підстанції має право на отримання безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування відповідачем його майном без достатніх правових підстав.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).
Згідно з частиною 1 і 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони»), з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
При обґрунтуванні позовних вимог позивач помилково посилався на статті 22, 623 ЦК України.
Колегія суддів вважає, що підстав для самостійного здійснення правильної правової кваліфікації спірних правовідносин та застосування для прийняття рішення вимог статті 1212 ЦК України немає, оскільки такі вимоги позивача уже були предметом судового розгляду. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 серпня 2022 року з урахуванням ухвали про виправлення описок та арифметичних помилок від 15 серпня 2022 року у справі № 686/23142/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про стягнення доходу від майна, інфляційних втрат, 3% річних та моральної шкоди рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2022 року в частині позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів (несплаченої орендної плати) за період з 10 листопада 2006 року по 01 грудня 2006 року, з січня 2008 року по серпень 2017 року скасовано і закрито провадження у справі в частині цих вимог.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2022 року в частині позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів (несплаченої орендної плати) за період з 01 грудня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2017 року по 15 вересня 2017 року та в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних і моральної шкоди скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 446,99 грн безпідставно збережених коштів за період з 12 вересня 2017 року по 15 вересня 2017 року, 3% річних в сумі 10033,46 грн, 24665,04         грн інфляційних втрат та 3000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У зазначеній справі апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з позовами до відповідача про стягнення безпідставно збереженого доходу внаслідок несплати йому орендної плати за користування майном - реконструйованою підстанцією 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, у справі № 686/23150/18 позивач просив стягнути з відповідача на його користь 30497,81 грн доходу від володіння набутим без законної підстави майном, а саме реконструйованої підстанції ПС № 110/35/10 КВ за період з 10 листопада 2006 року по 01 грудня 2006 року.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у позові відмовлено з підстав пропуску позовної давності. Вказане судове рішення набрало законної сили.
У справі № 686/17335/18 ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «Хмельницькобленерго» на його користь 3241432,16 грн доходу від безпідставно набутого майна на підставі статті 1214 ЦК України за період з січня 2008 року по червень 2012 року.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року в позові відмовлено з підстав пропуску позовної давності. Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року залишено без змін постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року.
У справі № 686/17333/18 ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «Хмельницькобленерго» на свою користь 1979512 грн доходу, одержаного від безпідставно набутого майна, оскільки у період з липня 2012 року до липня 2014 року ПАТ «Хмельницькобленерго» використовувало електричну підстанцію без достатньої правової підстави, а тому зобов`язано відшкодувати дохід від цього майна.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року в позові відмовлено за необґрунтованістю та недоведеністю заявлених вимог.
Рішення місцевого суду від 11 грудня 2018 року залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року.
У справі № 686/23793/17 ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Хмельницькобленерго» 269806805 грн доходу, який товариство одержало або могло одержати від володіння набутим без законної на те підстави майном - реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ, за період з серпня 2014 року до серпня 2017 року включно.
Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року позов задоволено частково та стягнуто орендну плату в розмірі 110630,85 грн з розрахунку вартості підстанції 268196 грн, визначеної ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року у справі № 686/8864/15-ц (268196 грн х 15% : 12 місяців).
З аналізу вказаних судових рішень установлено, що підставою цих позовів ОСОБА_1 є фактичне безоплатне користування АТ «Хмельницькобленерго» належною йому реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ з обладнанням у період з 10 листопада 2006 року по 31 жовтня 2017 року, а предметом позову в усіх цих справах є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування майном за вказаний період.
При закритті провадження в частині вимог у справі № 686/23142/20 апеляційний суд врахував те, що зміна позивачем розміру стягнення, виходячи з інших критеріїв та методики розрахунку, представлених доказів, за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів.
Постановою Верховного Суду від 01 березня 2023 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 серпня 2022 року залишено без змін.
З урахуванням наведеного вище колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення упущеної вигоди. Відповідно заслуговують на увагу аргументи відповідача про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наявність ознак кондикційних, а не деліктних зобов`язань, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно з положеннями частин 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок зазначених у позовній заяві неправомірних дій відповідача.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
За відсутності доказів суд позбавлений можливості оцінити глибину душевних страждань ОСОБА_1 . 
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові про відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги про ухвалення рішення по суті спору без проведення і закриття підготовчого засідання у справі, оскільки протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.01.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 05 березня 2024 року на 15-00 год.
Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 липня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                О. І. Талалай

Судді                А. П. Корніюк

               І. В. П`єнта