ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2024 року
м. Київ
справа № 729/896/22
провадження № 51-831 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
захисника                                                               ОСОБА_5 ,
засудженої                                                             ОСОБА_6 ,
прокурора                                                               ОСОБА_7 ,
представника потерпілої                                   ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції), 
потерпілої                                                               ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 червня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року щодо 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бобровиця, жительки АДРЕСА_1 ), 
засудженої за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 червня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
2. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди  10 000 грн, та витрат на правову допомогу у розмірі 17 000 грн.
3. Вирішено питання щодо речових доказів.
4. Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 13 грудня 2023 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінив у частині відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу, зменшивши ці витрати до 14 000 грн. В іншій частині вирок місцевого суду залишений без змін.
5. Суди визнали ОСОБА_6 винуватою в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень за обставин, детально викладених у вироку.
6. Як установив суд, 20 травня 2022 року близько 21 години ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_2 під час раптово виниклого конфлікту, з мотивів особистих неприязних відносин умисно завдала ОСОБА_9 трьох ударів гілкою дерева по руках, спричинивши легкі тілесні ушкодження, що не призвели до короткочасного розладу здоров`я. 
Вимоги таузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу
7. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. 
8. Захисник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення, що не відповідають вимогам ст. 370 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК), оскільки, на його думку, в них не відображено відомостей, отриманих під час судового розгляду. Посилається, що винуватість ОСОБА_6 не доведена поза розумним сумнівом, а тому її підзахисну безпідставно визнано винуватою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
9. Стверджує, що суди не взяли до уваги порушення кримінального процесуального закону органами дізнання, оскільки вони не надали процесуальних документів щодо ходу проведення дізнання, зокрема повідомлення про підозру, протоколу про надання для ознайомлення матеріалів справи. При цьому зазначає, що ОСОБА_6 не ставила підписів на процесуальних документах та не була ознайомлена з правами. Зазначене було проігноровано судами під час судового розгляду.
10. Наголошує на тому, що апеляційний суд не надав оцінки показанням потерпілої та свідка ОСОБА_10 , які не узгоджуються між собою, до того ж останній не був очевидцем події та дав недостовірні показання. Також апеляційний суд безпідставно не врахував показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . 
11. Вважає, що, обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_6 , суди неправильно послалися на висновок судово-медичної експертизи, оскільки вона була зроблена на підставі запису в медичній картці потерпілої від 28 травня 2022 року, а подія відбулася 20 травня 2022 року, та в ньому відсутні докладний опис проведених досліджень і методи, застосовані в дослідженні, що суперечить вимогам ст. 102 КПК. 
12. Крім того, захисник вважає, що суд неправильно вирішив цивільний позов, а саме визначив розмір моральної шкоди, який, на його думку, нічим не обґрунтований, та витрат на правничу допомогу, які не є підтвердженими відповідними документами; не врахував майнового стану ОСОБА_6 , яка є особою пенсійного віку, стану її здоров`я. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК. 
13. Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 подав до Суду заперечення, в яких просив судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.
Позиції учасниківсудовогопровадження
14. ОСОБА_6 та її захисник підтримали подану касаційну скаргу, а прокурор, потерпіла та її представник заперечували проти її задоволення.
Мотиви Суду
15. Заслухавши доповідьсудді, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.
16. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
17. Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
18. У поданій касаційній скарзі захисник, зокрема, не погоджується по суті з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, зазначає про неповноту судового розгляду, заперечує достовірність окремих доказів, тоді як їх перевірка відповідно до ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції не належить.
19. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
20. Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише у випадку, коли вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.
21. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння або пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. 
22. Вказаних вимог закону суди не порушили. Так, у результаті касаційного перегляду було встановлено, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні проступку, за який її засуджено, зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі всіх з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
23. Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні: потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , фактичних даних, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 02 листопада 2022 року за участю підозрюваної ОСОБА_6 та відеозапису зазначеної слідчої дії, протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , висновку судово-медичної експертизи від 12 вересня 2022 року № 92, а також на підставі інших досліджених доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
24. Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції з`ясував позицію ОСОБА_6 , яка не визнавала своєї винуватості у вчиненні проступку та зазначила про те, що ініціатором конфлікту була потерпіла, а вона лише захищалася.
25. Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 (а. п. 1-8).
26. Версію сторони захисту про те, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження не 20 травня 2022 року, а в будь-яку іншу дату й за інших обставин, суд ретельно перевірив і спростував у вироку. При цьому суд, крім іншого, обґрунтовано послався на те, що ця версія не була підтверджена в ході судового розгляду та є виключно припущенням сторони захисту, що не ґрунтується на достовірних і належних доказах.
27. При цьому суд послався на показання потерпілої ОСОБА_9 , яка і в судовому засіданні, і під час проведення з нею слідчого експерименту, протокол якого був досліджений судом, надала детальні показання про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , зокрема зазначила, що під час суперечки остання завдала їй декількох ударів гілками. Свідок ОСОБА_10 , який був очевидцем події, повідомив суду, що також бачив, як ОСОБА_6 била ОСОБА_9 , нанесла не менше двох ударів, а його дружина надала потерпілій першу допомогу.
28. Також колегія суддів звертає увагу, що посилання захисника на те, що суд не надав оцінки показанням потерпілої ОСОБА_9 , які вона давала під час досудового розслідування, не ґрунтуються на вимогах закону, адже відповідно до ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
29. Не знайшли свого підтвердження й доводи касаційної скарги захисника щодо безпідставного врахування показань свідка ОСОБА_10 , оскільки цей свідок дав показання щодо події, очевидцем якої він був, щодо часу, місця події та учасників конфлікту, кількості нанесених ударів з боку засудженої. Його показання відповідають фактичним даним слідчих експериментів проведених за участі як самої ОСОБА_6 , так і потерпілої ОСОБА_9 , а також підтверджуються висновком експерта щодо отриманих тілесних ушкоджень потерпілою.
30. Крім того, згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 02 листопада 2022 року за участю підозрюваної ОСОБА_6 та відеозаписом зазначеної слідчої дії, ОСОБА_6 відтворила, як 20 травня 2022 року, під час суперечки, потерпіла заподіяла їх декілька ударів у різні частини тіла, а потім вона завдала потерпілій декілька ударів. До працівників поліції щодо цієї події вона не зверталася.
31. Свідок ОСОБА_10 допитувався безпосередньо в судовому засіданні, сторона захисту мала можливість ставити йому уточнюючі питання, чим скористалася. Крім того, стверджуючи про недостовірність його показань, а також показань потерпілої ОСОБА_9 сторона захисту, подавши апеляційну скаргу не клопотала перед судом про повторних допит як потерпілої, так і свідка. Натомість суд касаційної інстанції у силу положень ст. 433 КПК позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
32. За відомостями долученого до матеріалів провадження висновку експерта № 92, судово-медичним експертом на підставі записів у наданій медичній документації ОСОБА_9 встановлено, що у останньої наявні забійна рана правої кисті, несвіжі гематоми правого та лівого передпліччя, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я та могли бути спричинені, у тому числі, 20 травня 2022 року.
33. Таким чином, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК, а доводи захисника в цій частині не можна визнати прийнятними.
34. Призначене засудженій покарання є справедливим, відповідає його меті й загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК.
35. При цьому суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, позитивно характеризується за місцем проживання, її ставлення до вчиненого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, що обтяжує його, - вчинення правопорушення щодо особи похилого віку, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення їй покарання в межах санкції частини статті, за якою її визнано винуватою.
36. Вирок суду щодо  ОСОБА_6 відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.
37. Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за її апеляційною скаргою, перевірив доводи сторони захисту щодо порушення кримінального процесуального закону органами дізнання, оскільки вони не надали процесуальних документів стосовно ходу проведення дізнання. Так, в апеляційному суді було встановлено, що зазначені доводи були предметом розгляду провадження в суді першої інстанції, який правильно встановив, що  ОСОБА_6 не заявляла про порушення вимог КПК дізнавачем, про порушення її права на захист, про фальсифікацію її показань та перекручування фактів, не заявляла клопотань і не мала жодних зауважень під час проведення слідчих дій. Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 підтвердила, що підписи вона ставила особисто на всіх документах. 
38. З огляду на зазначене доводи касаційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження. Крім того, як убачається з матеріалів провадження, сторона захисту ані у ході дізнання, ані підчас судового чи апеляційного провадження не ставила питання про призначення експертизи на предмет встановлення/спростування підробки наявних у справі за її підписом документів. Також у матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що сторона захисту подавала скарги на дії органу дізнання до правоохоронних органів.
39. Не ґрунтується на вимогах КПК й посилання засудженої ОСОБА_6 , які вона висловила в судовому засіданні суду касаційної інстанції, щодо порушення строків досудового розслідування. Як убачається з матеріалів провадження, відомості про вчинення кримінального проступку за заявою потерпілої, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 28 травня 2022 року (а. п. 70), повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку  ОСОБА_6 вручено 01 листопада 2022 року (а. п. 103-105), а 03 листопада 2022 року скеровано до суду обвинувальний акт, що відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК. При цьому, досудове розслідування, відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
40. В суді касаційної інстанції засуджена наголошувала на тому, що було порушено її право на захист, оскільки в неї під час досудового розслідування був відсутній захисник. Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_6 було роз`яснено право на захист, однак вона виявила бажання самостійно його здійснювати, що підтверджується протоколом роз`яснення права на захист від 01 листопада 2022 року (а. п. 114).
41. У судовому засіданні 09 грудня 2022 року ОСОБА_6 заявила клопотання про призначення їй захисника, яке було задоволено. На підставі ухвали суду від 09 грудня 2022 року (а. п. 21-24) було видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі від 12 грудня 2022 року, відповідно до якого захист ОСОБА_6 здійснював адвокат ОСОБА_13 (а. п. 26 зв.).
42. Щодо неврахування судами показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були викликані до суду за клопотанням сторони захисту, то Суд зазначає таке. З пояснень, наданих ними в суді першої інстанції, вбачається, що вони є родичами ОСОБА_6 , а саме двоюрідним братом та чоловіком відповідно, і не були очевидцями події, що мала місце 20 травня 2022 року.
43. Твердження сторони захисту щодо невідповідності висновку експерта № 92 вимогам КПК також було предметом перевірки як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, які обґрунтовано відмовили у їх задоволенні. 
44. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
45. Згідно з ч. 1 ст. 102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; місце і час проведення експертизи; хто був присутній при проведенні експертизи; перелік питань, що були поставлені експертові; опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.
46. Зміст оцінки цього джерела доказів полягає у визначенні його допустимості для використання у кримінальному провадженні, а також повноти і достовірності викладених у ньому відомостей.
47. Апеляційний суд, перевіряючи зазначені доводи сторони захисту, задовольнив їх клопотання і допитав експерта ОСОБА_14 , яка показала, що свій висновок надавала виключно на підставі медичної картки ОСОБА_9 , безпосередньо експерт потерпілу не обстежувала. Експерт зазначила, що, враховуючи надану на дослідження інформацію, точну дату заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій установити не можливо, оскільки вони перебували у стадії загоєння, та зробила висновок, що виявлені тілесні ушкодження могли бути завдані 20 травня 2022 року, а їх походження не виключаються від лозини, при цьому все залежить від її товщини. Також експерт зауважила, що враховуючи наявність тілесних ушкоджень на різних ділянках і кінцівках, їх утворення не можливе від одного удару, а таких ударів могло бути два і більше. Експерт відповіла на всі питання сторони захисту щодо проведення експертизи: на підставі якої документації була проведена оспорювана експертиза, чому не витребовувалися інші документи, яким чином встановлювалася наявність тілесних ушкоджень тощо. З огляду на зазначене підстави для визнання експертизи такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства відсутні.
48. Також Суд звертає увагу, що з матеріалів провадження не вбачається, що під час дізнання, розгляду провадження судами першої та апеляційної інстанцій сторона захисту ставила питання про призначення додаткової або повторної експертизи, обмежившись виключно наданням суду апеляційної інстанції висновку спеціаліста щодо проведеної експертизи. 
49. Також апеляційний суд надав обґрунтовану відповідь щодо підстав неврахування цим судом вказаного висновку спеціаліста, зокрема через його невідповідність вимогам КПК та зазначив, що цей висновок отримано в порядку, який прямо суперечить закону та не відповідає положенням ст. 86 КПК.
50. З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що сторона захисту ставила питання про повторне дослідження всіх письмових доказів та повторний допит потерпілої та свідків, не заявлялися такі клопотання і під час судових засідань суду апеляційної інстанції 18 жовтня та 13 грудня 2023 року. Натомість за клопотанням захисника до матеріалів провадження було долучено висновок спеціаліста (а. п. 171-172), а також задоволено клопотання в частині допиту експерта ОСОБА_14 . Також сторона захисту клопотала про виклик експерта та спеціаліста, однак з урахуванням положень ст. 404 КПК це клопотання було задоволено частково лише в частині допиту експерта, якій попереджався в судовому засіданні про кримінальну відповідальність, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано запис судового засідання від 13 грудня 2023 року.
51. Не підтверджуються матеріалами кримінального провадження і доводи сторони захисту щодо надмірно великого розміру стягнутої на користь потерпілої моральної шкоди. 
52. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
53. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла подала цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на її користь, зокрема, на відшкодування моральної шкоди  20 000 грн (а. п. 35-37). Однак суд, урахувавши показання потерпілої про те, що після події, внаслідок якої вона зазнала як моральних страждань, так і фізичного болю, вона не могла спати, їй було боляче від пережитого, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цивільного позову в цій частині, ухваливши стягнути 10 000 грн.
54. Суд апеляційної інстанції, погодившись з доводами місцевого суду, зазначив, що розмір стягнутої моральної шкоди встановлений місцевим судом із урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, глибини та тривалості моральних та фізичних страждань потерпілої, пов`язаних з вчиненням щодо неї протиправних дій. Водночас суд, приймаючи таке рішення, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, суд врахував конкретні обставини провадження та докази досліджені і оцінені в судовому засіданні, діяв на власний розсуд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. 
55. Посилання захисника на те, що при визначенні розміру моральної шкоди судами залишено поза увагою відсутність доказів понесення потерпілою витрат на лікування ушкоджень, отриманих нею 20 травня 2022 року не ґрунтуються на вимогах закону, адже цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди не заявлявся. З огляду на зазначене посилання сторони захисту на правовий висновок, що міститься у постанові Верховного суду від 25 лютого 2019 року (справа № 466/4051/15-ц) є безпідставним, адже воно не є релевантним до цього провадження.
56. Щодо розміру витрат на правову допомогу, то Суд погоджується з висновком апеляційного суду, який переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 встановив, що витрати на правову допомогу складали 14 000 грн, а тому обґрунтовано зменшив розмір понесених витрат до зазначеної суми. Щодо правильності стягнення витрат на правову допомогу суд правильно зазначив ,що ці витрати підтверджуються договором на надання правової допомоги, укладеним з ОСОБА_15 , який, як вказав представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 , є сином потерпілої, яка є літньою людиною та юридично не обізнана, та попереднім розрахунком суми судових витрат на професійну правничу допомогу гр. ОСОБА_9 , квитанцією до прибуткового касового ордера № 03 від 30 січня 2023 року (а. п. 38-39, 41).
57. Ухвала суду апеляційної інстанції не суперечить положенням статей 370, 419 КПК, а переконливих аргументів на спростування висновків цього суду в поданій скарзі не зазначено.
58. Істотних порушень норм права, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, про що йдеться в касаційній скарзі, під час розгляду кримінального провадження в касаційному порядку не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 червня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                     ОСОБА_3