ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 761/21508/13-ц
провадження № 61-4250св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,              Коротуна В. М.,               
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду в складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф., Мостової Г. І. від                        05 лютого 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 06/2342к-07, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит на суму 160 000,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 07 червня 2027 року, з процентною ставкою у розмірі 12,5% річних.
У забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 ,                             08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договори поруки № 06/2342дп-01-07 та № 06/2342дп-02-07, відповідно до умов яких поручителі, як солідарні боржники, зобов`язалися перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу                ОСОБА_1 у вигляді кредиту, згідно з кредитним договором                                           № 06/2342к-07 від 08 червня 2007 року в повному обсязі.
Позивач свої зобов`язання за умовами кредитного договору виконав повністю, натомість відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого за договором утворилася заборгованість в розмірі 251 586,08 дол. США, що еквівалентно 2 010 927,58 грн, та складається з простроченої заборгованості по кредиту - 36 486,90 дол. США (еквівалент у гривнях становить 291 639,79 грн); заборгованість по кредиту - 110 767,13 дол. США (еквівалент у гривнях становить 885 361,79 грн); заборгованості по відсотках - 87 510,22 дол. США (еквівалент в гривнях становить 699 469,19 грн); пені - 16 821,83 дол. США (еквівалент у гривнях становить 134 456,92 грн)
Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплатили, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з них в солідарному поряду вищевказаної заборгованості та понесених по справі судових витрат.
Судові рішення ухвалені по справі
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва                                   від 15 листопада 2013 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по Кредитному договору № 06/2342к-07 від 08 червня 2007 року в сумі 2 010 927 грн, що складається: простроченої заборгованості  по кредиту - 291 639,79 грн; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн; пені - 134 456,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року заочне рішення суду першої інстанції змінено в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також стягнуто солідарно з               ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 у сумі 2 010 927,00 грн, що складається з  простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн; пені - 134 456,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Верховний Суд мотивував постанову тим, що суд апеляційної інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не встановив достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, що справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, ухвалене судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим. Оскільки ОСОБА_3 обґрунтувала касаційну скаргу зокрема тим, що апеляційний суд не повідомив її про розгляд справи і ця обставина підтверджується матеріалами справи, суд касаційної інстанції  вважав за можливе скасувати постанову апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю боржника                 ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року до участі в справі залучено правонаступника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 , задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2015 року змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків, якого є  ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість по Кредитному договору № 06/2342к-07 від 08 червня                 2007 року в сумі 1 876 470,60 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків, якого є ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на корить ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по Кредитному договору № 06/2342к-07 від 08 червня 2007 року в сумі 1 876 470,60 грн, що складається з простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн. Вирішено питання про судовий збір.
Поряд з цим, не погодившись із заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року, в частині задоволених до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовних вимог, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати зазначене рішення суду першої інстанції, винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також стягнути судовий збір за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 161,50 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                       ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - скасовано в частині задоволених  позовних вимог до ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове судове рішення  про відмову в позові. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 удовий збір за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції і розмірі 5 161,50 та витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 грн.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач подав до суду позов поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на момент звернення позивача до суду порука за договором поруки № 06/3342дп-02-07 від 08 червня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_3 , припинилась, а тому заочне рішення суду першої інстанцій в цій частині є необґрунтованим та безпідставним. 
Ураховуючи результат розгляду справи в апеляційному суді, оцінивши подані ОСОБА_3 докази на підтвердження понесених нею витрат, відсутність клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також з огляду на приписи пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення у даній справі витрат на правничу допомогу та понесених витрат на сплату судового збору.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У березні 2024 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від                          05 лютого 2024 року, яку оскаржує в частині стягнення на користь                           ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн.
Підставою касаційного скарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду  від 06 квітня  2022 в справі № 757/34078/14, від 03 лютого 2021 року в справі                                         № 761/38886/19, від 12 серпня 2020 року в справі № 363/2990/17, від                           17 січня 2024 року в справі № 211/2832/19, від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, від 24 лютого 2022 року в праві № 756/1712/21, від 12 квітня 2023 року в справі № 626/133/21, від 28 червня 2023 року в справі  № 132/892/16-ц та постановах Великої Палати Верховного Суду від                             27 червня 2028 року в справі № 755/9215/15-ц, від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/1, від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18 (пункт 1  частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме, суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої  статті 389, пункт1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Оскільки постанова апеляційного суду оскаржена до суду касаційної інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн, судові рішення в решті вимог не переглядаються (стаття 400 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року  відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу                              № 761/21508/13-ц з Шевченківського районного суду м. Києва.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що наявність договірних відносин між ОСОБА_3 та адвокатом Жадобіним В. І. підтверджується  договором про надання правової/правничої допомоги № 185-ЖВ-АО від 18 лютого 2020 року, додатковою угодою від 03 лютого 2023 року про внесення змін до договору № 185-ЖВ-АОв від 18 лютого 2020 року, актом № 10-ЖВ приймання юридичних послуг до договору № 185-ЖВ-АО від 18 лютого 2020 року, за умовами якого ОСОБА_3 надано послуги щодо складання апеляційної скарги, надання та юридичний супровід справи на загальну суму 50 000 грн.
На підтвердження повноважень адвоката до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової допомоги) № 1350093 від 13 лютого 2023 року.
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Такий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції сторона відповідача надала:
- договір про надання правової/правничої допомоги № 185-ЖВ-АО                           від 18 лютого 2020 року;
- додаткову угоду від 03 лютого 2023 року про внесення змін до договору № 185-ЖВ-АОв від 18 лютого 2020 року;
- акт № 10-ЖВ приймання юридичних послуг до договору № 185-ЖВ-АО від 18 лютого 2020 року, за умовами якого ОСОБА_3 надано послуги щодо складання апеляційної скарги, надання та юридичний супровід справи на загальну суму 50 000 грн.
З клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу судом касаційної інстанції, позивач не звертався.
За таких обставин правильними є висновки апеляційного суду про те, що  з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки ОСОБА_3  підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі                    50 000 грн.
Висновки апеляційного суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судів попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і з якими погоджується суд касаційної інстанції.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без  змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                М. Є. Червинська
 
                                                                                                         Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          В. М. Коротун