Справа №588/171/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/22/24 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

19 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/171/23 за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника КУЧМІЯ Д. В. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 20.02.2023, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката Кучмія Д. В., 
установив:

просять скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки з ОСОБА_3 спілкувався один поліцейський, а матеріали складав інший поліцейський, однак відповідного відеозапису не надано, поліцейський не назвав ознаки сп`яніння, факт керування т/з відсутній, відеозаписи не фіксують залучення свідків, відомості, про які вказані у протоколі та носить фрагментальний характер. Суддею не з`ясований порядок залучення свідків, походження газоаналізатора Драгер і обставини його відсутності у поліцейського, не здійснений виклик свідків в судове засідання для дачі пояснень, відхилені показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, у справі відсутнє направлення на огляд, а поліцейським не було поінформовано про порядок застосування технічного засобу. При накладенні стягнення не з`ясовано всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП.
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 20.02.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто 536,80 грн в рахунок держави.
Згідно постанови судді, ОСОБА_3 14.01.2023 о 23 год. 10 хв. у м. Тростянець вул. Л. Татаренка, 3а керував т/з Mercedes-Benz Vito 112, н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Кучмія Д. В., які підтримали свою апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 116540 від 15.01.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема: 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ТМР «Тростянецька міська лікарня» від 14.01.2023, згідно якого водій ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с.  3);
- відеозаписами подій з нагрудних камер поліцейських та встановленого на службовому автомобілі відеореєстратора, якими підтверджуються обставини встановлення особи водія ОСОБА_3 , виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_3 пройти огляд на  місці зупинки т/з і його бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, а також отримання висновку цього закладу, складання адміністративних матеріалів (а. с. 4).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Вище наведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія був проведений в закладі охорони здоров`я із відео фіксацією подій, які там відбувались, тому апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 т/з не керував т/з, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать наведеними вище доказам.
Зокрема, як убачається з відеозаписів поліцейських, у полі зйомки знаходиться т/з Mercedes-Benz Vito 112, н. з. НОМЕР_1 , біля якого перебуває ОСОБА_3 і який на запитання поліцейських щодо його руху в комендантську годину, не заперечує, що саме він керував т/з. Спілкуючись мобільним телефоном, ОСОБА_3 повідомляє, що ще не доїхав до додому, і не знає як довозити людей. Під час спілкування поліцейськими були виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки т/з ОСОБА_3 відмовився та пройшов огляд в закладі охорони здоров`я.
Крім того, відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови № 14 Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа т/з, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись, а «кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку» (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положення Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).
Таким чином, проведене дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_3 керував т/з, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів. 
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з рішенням судді суду першої інстанції про невідповідність показань свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту з цього приводу також не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.
Не заслуговують на увагу також і твердження апеляційної скарги про не виклик в судове засідання суддею суду першої інстанції і не допиту як свідків поліцейських, оскільки будь-яких клопотань від ОСОБА_3 та його захисника з цього приводу не надходило.
Та обставина, що з водієм ОСОБА_3 спілкувався один поліцейський, а матеріали справи складав інший поліцейський (при її доведенні перед судом), ніяким чином не спростовує обставин, які підлягають установленню і дослідженню при притягненні водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачених ст. 280, 283 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про неповноту і фрагментарність наданих поліцейськими відеозаписів апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які у свою чергу встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). При цьому для апеляційного суду є очевидним, що надані поліцейськими відеозаписи (ч. 2 ст. 251 КУпАП) здійснені за допомогою технічних засобів поліцейських, зафіксовані на них події відбувались за участю поліцейських та водія ОСОБА_3 при установлених суддею суду першої інстанції обставин, ці відеозаписи не є єдиними доказами вини водія ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень і узгоджується з іншим дослідженим в судовому засіданні і наведеним вище доказом, а самі відеозаписи доводять як факт керування водієм ОСОБА_3 т/з, так і факт знаходження його у стані алкогольного сп`яніння під час керуванням т/з.
Апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Наведені докази, як зазначалось вище, є належними, допустимими і достовірними, оскільки прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а саме знаходження особи у стані сп`яніння та керування цією особою у такому стані т/з, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а дії поліцейських і судді суду першої інстанції при збиранні і дослідженні доказів не призвели до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод ОСОБА_3 . При цьому істотних порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та які б тягнули за собою зміну чи скасування постанови судді, в ході апеляційного розгляду установлено не було.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 20.02.2023 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника КУЧМІЯ Д. В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов