УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 176/237/23 
провадження № 61-11830ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року 
у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, заінтересована особа - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,
постановив ухвалу про наступне:
1.           У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О. А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на підставі пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII), скасувати відповідну постанову про зупинення вчинення виконавчих дій та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа про стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат») на його користь 120 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання.
2.           Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.
3.           Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входить до переліку виключень, зазначених в пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, не відноситься до заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами. Зважаючи на викладене, державний виконавець діяв відповідно до закону, а тому скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. 
4.           Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Повалій О. В. задоволено частково. Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні скарги. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
5.           Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входить до переліку виключень, зазначених у пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, не відноситься до заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, а тому скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню. Крім того, зауважив, що оскаржена постанова державного виконавця від 21 березня 2024 року у ВП № НОМЕР_1 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 176/237/23 від 05 травня 2023 року на підставі пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIIIне порушує конституційну вимогу щодо обов`язковості судових рішень, оскільки не припиняє взагалі виконання рішення суду, а лише призупиняє його виконання на строк, встановлений законом. Разом з тим, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції помилково не вказав в оскаржуваній ухвалі від 27 травня 2024 року залучену до участі у справі і належним чином повідомлену про час і місце судового засідання заінтересовану особу - боржника ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Зазначені обставини є підставою для зміни оскарженої ухвали суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні скарги.
6.           21 серпня 2024 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Повалій О. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції. 
7.           Касаційна скарга мотивована наступним:
- наведене у пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII серед винятків формулювання «інших виплат (компенсацій), що належить працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» безумовно включає в себе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди працівнику роботодавцем, оскільки таке відшкодування напряму залежить від існування трудових відносин та випливає з них;
- компенсація моральної шкоди є виплатою, яка належить працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, і вимоги ОСОБА_1 як стягувача до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» як боржника обґрунтовуються виключно як вимоги працівника до роботодавця і підставою таких вимог є ушкодження здоров`я при виконанні умов трудового договору;
- зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа від 05 травня 2023 року № 176/237/23 значною мірою порушує право ОСОБА_1 на відшкодування йому моральної шкоди, факт завдання якої встановлений судом, позбавляє його одного з основних джерел доходу після втрати ним значного відсотка працездатності;
- апеляційний суд безпідставно застосував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №  165/1292/21, оскільки він стосується виключно тлумачення положень статті 1 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2021-VІІІ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» (далі - Закон від 13 квітня 2017 року № 2021-VІІІ), та не застосував при цьому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, де Верховний Суд, серед іншого, зазначив, що під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а й інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця;
- наразі відсутній висновок Верховного Суду з приводу того, як саме слід тлумачити перелік виключень, визначених в пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII;
- ОСОБА_1 пред`явив до виконання виконавчий лист у справі № 176/237/23 задовго до того, як набув чинності Закон України від 07 лютого 2024 року № 3577-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» (Закон від 07 лютого 2024 року № 3577-ІХ), яким розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII доповнений пунктом 1-4.
8.           Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частин четвертої та шостої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
 
9.           Вказаними нормами ЦПК (див. пункт 8) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
10.        Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження є наступне.
 
11.        Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК).
 
12.        У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК).
 
13.        Відповідно до статті 1 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
14.        Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина перша, пункт 1 частини другої статті 18 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).
 
15.        Законом від 07 лютого 2024 року № 3577-ІХ розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII доповнено пунктом 1-4 такого змісту: «Установити, що до 1 січня 2025 року: зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржником є Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/або майно Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 
 
16.        Верховний Суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 165/1292/21, у якій він виснував, що «виокремлюючи виплати, виконавчі провадження щодо яких не підлягають зупиненню, законодавець конкретизував їх перелік, та виділив серед іншого: виплату заробітної плати; вихідної допомоги; інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами; відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, при цьому не відніс до вказаного переліку відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом. Що стосується поняття інших виплат (компенсацій), то відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, хоч і випливає з трудових правовідносин, однак не охоплюється поняттям компенсації в розумінні норм трудового законодавства, в тому числі статей 72, 83 та норм глави VІІІ «Гарантії та компенсації» КЗпП України, про що правильно вказав апеляційний суд. За іншого тлумачення статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» виокремлення в цій правовій нормі серед інших виплат, виконавчі провадження щодо яких не підлягають зупиненню, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, не мало б правового сенсу (за умови, що відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, охоплюється, як вважає заявник, іншими виплатами (компенсаціями), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами). Оскаржувана постанова державного виконавця не порушує конституційну вимогу щодо обов`язковості судових рішень, оскільки не припиняє взагалі виконання рішення суду, а лише призупиняє його виконання на строк, встановлений законом».
 
17.        Встановивши, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входять до переліку виключень, зазначених у пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець діяв у межах Закону.
 
18.        Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання до набрання чинності Законом від 07 лютого 2024 року № 3577-ІХ, оскільки положення цього Закону, який набрав чинності 08 березня 2024 року, не містять особливостей його застосування, зокрема, стосовно виконавчих документів, пред`явлених до виконання до набрання ним чинності.
 
19.        Доводи касаційної скарги про безпідставне врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 165/1292/21, є необґрунтованими, оскільки положення Закону від 07 лютого 2024 року № 3577-ІХ щодо переліку рішень, за якими вчинення виконавчих дій не зупиняється, є тотожними за змістом зі статтею 1 Закону від 13 квітня 2017 року № 2021-VІІІ.
 
20.        Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що зупинення виконавчого провадження призводить до порушення його прав на отримання відшкодування моральної шкоди, несвоєчасного виконання судового рішення, не є підставою для задоволення його скарги, оскільки обов`язковою передумовою для задоволення скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є встановлення неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби (частина друга статті 451 ЦПК). У цій справі суди встановили, що державний виконавець діяв на підставі Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
 
21.        Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень свідчить, що правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись статтями 258-261, 392, 394 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1.                 Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року у справі № 176/237/23.
2.                 Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     П. І. Пархоменко
                 Д. А. Гудима 
                                                                                                           Є. В. Краснощоков