КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 759/5197/20                                                                                            Головуючий у І інстанції Шум Л.М.
Провадження №22-ц/824/9419/2024                                                               Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем Українии
 
05 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,   
за участі секретаря Спис Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Олени Василівни на рішенняСвятошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
До Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя в якій вона, враховуючи подану заяву про збільшення позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким:
- поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
- визнати автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року та автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
- поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збільшивши частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя з 1/2 частини до 2/3 частини; 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частини в автомобілі марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року в розмірі 181 568, 66 гривень 66 коп., 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частини в автомобілі марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року в розмірі 95 968, 66 гривень 66 коп.
При цьому зазначила, що між нею та ОСОБА_1 17 серпня 2016 року у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис 2023.
За час спільного проживання в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає із позивачем за місцем реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 .
За час спільного сімейного проживання сторони придбали рухоме майно, що складається з двох автомобілів, а саме: автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року, та автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року, які були зареєстровані за відповідачем. Відповідно до експертного висновку, ринкова вартість автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску становить 272 353,00 гривні 00 коп., а ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску становить 143 953,00 гривні 00 коп.
Відповідач відчужив вказане спільне рухоме майно без згоди позивача.
Відповідач ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання їх спільної дитини, розмір якої за період з 15 листопада 2021 року збільшувався та станом на 24 березня 2023 року становить 65 685, 44 гривень 44 коп., що свідчить про те, що він ухиляється від сплати аліментів у передбаченому рішенням суду розмірі.
Посилаючись на викладені обставини, просила задовольнити позов.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошової компенсації - задоволено. Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року та автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , збільшивши частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя з 1/2 частини до 2/3 частини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частини в автомобілі марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року в розмірі 181 568, 66 гривень 66 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частини в автомобілі марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року в розмірі 95 968, 66 гривень 66 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості 2/3 частин автомобілів в сумі 277 537,32 грн., з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернулась його представник - адвокат Дзюбенко О.В., яка, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам по справі, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року у частині збільшення частки ОСОБА_2 з 1/2 на 2/3 частини та ухвалити нове рішення у відповідній частині:
- стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року у розмірі 136 176, 50 грн;
- стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року у розмірі 71 976, 50 грн.
В доводах скарги зазначає, що збільшення частки ОСОБА_2 є неправильним, незаконним та безпідставним. 
Згідно Закону України "Про виконавче провадження" стягнення заборгованості по аліментам покладається на ВДВС (виконавця). Дане виконавче провадження знаходиться в Довгинцівському ВДВС в у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
На сьогодення у гр. ОСОБА_1 заборгованість відносно сплати аліментних зобов`язань - відсутня. Дану обставину буде підтверджено відповіддю від Довгинцівського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка буде додана до матеріалів справи.
Таким чином, суд грубо порушив матеріальне право ОСОБА_1 , що призвело до незаконної подвійної сплати його особистих грошових коштів.
Даний позов розглядався відносно поділу спільного майна подружжя і ОСОБА_2 не зверталася до суду про стягнення заборгованості по аліментах.
Позивач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у строк, визначений апеляційним судом.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дзюбенко О.В. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Бондар А.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства. 29.05.2024 р. адвокат Бондар А.В. через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу без участі позивача та її представника, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 серпня 2016 року у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис 2023.
За час їх спільного проживання в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
За час спільного сімейного проживання сторони придбали рухоме майно, що складається з двох автомобілів, а саме автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року та автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року.
Відповідно до довідки з Територіального сервісного центру № 1243 РСЦ МВС України у Дніпропетровській області від 26.10.2021 року, спірні автомобілі належали на праві власності ОСОБА_1 та були перереєстровані ним на користь третіх осіб, без надання згоди з боку ОСОБА_2 .
Відповідно вищевказаної довідки, автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 08.08.2019 року, а перереєстрований на іншу фізичну особу 21.07.2020 року, а автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а перереєстрований на іншу фізичну особу 19.05.2020 року.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на спірні автомобілі в період перебування в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 та відчужив вищевказані автомобілі на користь третіх осіб в період перебування у зареєстрованому шлюбі, без згоди іншого з подружжя.
За клопотанням представника позивача судом 03 жовтня 2022 року було призначено по справі судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання: яка ринкова (середня) вартість автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, об`єм двигуна 2362 см. куб. станом на 21 липня 2020 року; яка ринкова (середня) вартість автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см. куб. станом на 19 травня 2020 року.
Відповідно до експертного висновку, ринкова вартість автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску становить 272 353,00 (двісті сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят три) гривні 00 коп., а ринкова вартість Автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску становить 143 953,00 (сто сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 00 коп.
Відповідно до наданого представником ОСОБА_2 розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_1 , що видана 24 березня 2023 року Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 24 березня 2023 року ОСОБА_1 має сукупний розмір заборгованості по аліментах в розмірі 65 685, 44 гривень 44 коп.
Задовольняючи заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених ч. 3 ст. 70 СК України підстав для збільшення частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя з 1/2 частини до 2/3 частини.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Статтею 70 СК України встановлено, що уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Згідно з положеннями частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка ОСОБА_2 , як на підставу для збільшення її частки в спільному сумісному майні, посилалась на те, що після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з нею, а відповідач матеріально дитину не утримує.
Вважаючи обґрунтованими такі доводи позивача, суд першої інстанції у своєму рішенні не навів мотивування, на підставі яких саме доказів він дійшов висновку про наявність передбачених ч. 3 ст. 70 СК України підстав для збільшення частки позивача.
Поряд із цим, належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині, ОСОБА_2 суду не надала.
Так, при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). 
Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). 
Проживання дитини з позивачем саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. 
З матеріалів справи вбачається, що на підставі судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Поряд із цим, з даним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції у лютому 2020 року, тобто до видачі судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
Таким чином, наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивач, звертаючись до суду у лютому 2020 року не довела.
Позивачем також не надано доказів, які б підтверджували, що розмір аліментів, визначений судовим наказом від 16.10.2020 року за заявою, поданою ОСОБА_2 , як заробітку (доходу) боржника, є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку чи лікування їх спільної дитини.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, не дав належної оцінки поданим сторонами доказів, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про застосування ч. 3 ст. 70 СК України.
З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного збільшення судом частки позивача у спільному сумісному майні подружжя знайшли своє підтвердження, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення, про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя, яка становить .
Так, судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що ринкова вартість автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску становить 272 353 гривні 00 коп., а ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску становить 143 953 гривні 00 коп.
Таким чином, розмір грошової компенсації вартості частки автомобіля марки TOYOTA CAMRY становить 136 176, 50 грн;  а автомобіля марки HYUNDAI GETZ  - 71 976, 50 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Олени Василівни - задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року - скасувати у частині збільшення частки ОСОБА_2 з 1/2 на 2/3 частини та в частині стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації вартості часток у спільному майні та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:
- відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_2 про збільшення її частки у спільному майні подружжя до 2/3;
- стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, дата реєстрації 08 серпня 2019 року у розмірі 136 176, 50 грн;
- стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2008 року випуску, дата реєстрації 22 вересня 2018 року у розмірі 71 976, 50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 27.06.2024 року.
 
Суддя-доповідач                                                         Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                         Голуб С.А.
 
                                                                                     Слюсар Т.А.