Ухвала
про залишення скарги без руху
12 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 991/3539/24
провадження № 51-3831 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючої          ОСОБА_1 ,
суддів                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
Як убачається із долученої до скарги копії ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 липня 2024 року, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 травня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора (далі - ОГП), яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_4 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 травня 2024 року та постановити нову, якою зобов`язати Генерального прокурора або інших уповноважених ним осіб внести до ЄРДР відомості за його заявою від 01 квітня 2024 року.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 липня 2024 року постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернути особі, яка її подала.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується із рішенням суду апеляційної інстанції та просить його скасувати.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального Кодексу (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 , серед іншого, вказує на: порушення, допущені на стадії досудового розслідування, висловлює незгоду із рішеннями, прийнятими уповноваженими особами в ході досудового розслідування, надає оцінку діям проведеним у рамках досудового розслідування, водночас, не наводить належних доводів на обґрунтування незаконності, на його думку, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги. Зазначав про систематичне ухвалення суддями неправосудних судових рішень, що мали наслідком протиправне заволодіння земельною ділянкою, яка належала приватному підприємству заявника. Також заявник покликався на те, що ці кримінальні правопорушення приховуються прокурорами, слідчими Державного бюро розслідувань, детективами Національного антикорупційного бюро України та суддями ВАКС.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що для оскарження різних судових рішень необхідно подавати окремі касаційні скарги.
Тобто, у касаційній скарзі останній має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, заявляючи вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не вказує щодо якого процесуального рішення суду апеляційної інстанції викладена вимога разом з подальшим рухом кримінального провадження, з огляду на вищезазначені положення КПК.
Поряд з цим, касаційна скарга також не містить обґрунтувань про те, яким чином, з огляду на зазначене, порушено його право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23 травня 2024 року. 
Таким чином, недодержання останнім вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду ОСОБА_4 має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                ОСОБА_3