Номер провадження: 33/813/1050/24
Номер справи місцевого суду: 522/17878/23 
Головуючий у першій інстанції Циб І. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн. на користь держави.
З вказаної постанови вбачається, що24.08.2023 року о 09 годині 17 хвилин на вул. Новосельського, 89 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи наступні ознаки алкогольного сп`яніння згідно Наказу №1452/735 від 09.1.2015 року: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проведення огляду на стан сп`яніння на місці або в найближчому медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 534939 від 24.08.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)згідно із наявних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, більш того він поїхав до медичного закладу, однак у медичному закладі у нього стався серцевий напад, була викликана швидка, внаслідок чого ОСОБА_1 не встиг пройти медичний огляд;
2)у справі відсутній висновок медичного закладу в якому було б вказано, що ОСОБА_1 у встановленому порядку відмовився від проходження медичного огляду;
3)відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки він не відображає факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
4)протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може вважатися доказом у справі, оскільки його було складено з порушеннями вимог закону, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав представника ОСОБА_1 про розгляд справи на 24 квітня 2024 року на 11:15 год. 23.04.2024 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 24 квітня 2024 року розгляд справи було відкладено на 29 травня 2024 року на 11:15 год. У зв`язку із перебуванням судді у відпустці, розгляд справи було відкладено на 29.05.2024 року на 11:15 год. Адвокат Попроцький Д.М. був повідомлений належним чином про що свідчить довідка про доставку SMS. 28 травня 2024 року від адвоката Попроцького Д.М. надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Розгляд справи було відкладено на 26 червня 2024 року на 11:45 год. Одеський апеляційний суд належним чином сповістив представника ОСОБА_1 про слухання справи, шляхом направлення судової повістки за допомогою месенджера Viber. В судове засідання призначене на 26 червня 2024 року ОСОБА_1 , адвокат Попроцький Д.М. не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.
Суд апеляційної інстанції враховуючи, що справа перебуває в суді на протязі тривалого часу, а саме з березня 2024 року, представник ОСОБА_1 не вперше звертається до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, сприймає таку поведінку особи, як затягування судового процесу.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_2 та його представника.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №534939 від 24 серпня 2023 року з якого вбачається, що 24.08.2023 року о 09:17 год. по вул. Новосельського, 89 в м. Одеса, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи наступні ознаки алкогольного сп`яніння згідно Наказу №1452/735 від 09.1.2015 року: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в найближчому медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-довідка з інформаційного порталу Національної поліції з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 18.08.2021 року;
-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у ОСОБА_1 , працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився; 
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: поведінка що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови, від огляду у КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_1 відмовився
-диск з відеозаписом, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 24.08.2024 року у м. Одеса по вул. Новосельського, 89 працівниками поліції був зупинений транспортний засіб «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом, якого знаходився водій ОСОБА_1 . Працівник поліції попросив надати водійське посвідчення. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що його було зупинено з підстав того, що він поїхав на червоне світло світлофору. В процесі бесіди у працівника поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому він спитав, чи не вживав водій алкогольні напої. ОСОБА_1 відповів, що ні не вживав. Потім працівник поліції спитав ОСОБА_1 , чи пройде він тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, або поїде до медичного закладу. ОСОБА_1 погодився їхати до медичного закладу. Сів у своє авто та поїхав, працівники поліції наздогнали ОСОБА_1 та пояснили, що його відсторонено від керування транспортним засобом, поїхати до медичного закладу він може лише з ними. По приїзді до медичного закладу ОСОБА_1 почав кашляти, поросив води та сказав, що недобре себе почуває. Працівник КНП «ООМЦПЗ» ООР сказав, що ОСОБА_1 може вийти на вулицю, подихати повітрям, коли буде готовий знову спробувати пройти огляд. ОСОБА_1 вийшов на вулицю, там у нього сталася сварка із працівниками поліції. Працівник поліції попередив ОСОБА_1 , що якщо він буде продовжувати себе так вести, то він буде розцінювати таку поведінку, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 спочатку довго курив, потім почав вимагати щоб йому визвали швидку, бо йому зле, потім начебто сам собі її визвав. Працівник поліції сказав, щоб ОСОБА_1 не хвилювався, бо знаходиться на території лікарні, і якщо йому дійсно буде погано, лікарі наддадуть першу допомогу. Потім приїхала жінка ОСОБА_1 теж почала сваритися із працівниками поліції та питати на яких підставах працівники поліції зупинили її чоловіка. Потім, працівники поліції ще декілька разів спитали чи ОСОБА_1 пройде огляд у медичному закладі, однак останній всіляко намагався уникнути такого огляду. Потім, ОСОБА_1 упав на землю, викликав швидку. Швидка приїхала на місце пригоди перевірила стан здоров`я ОСОБА_1 і навіть лікар зробив зауваження останньому, щоб він не прикидався, бо і так видно, що він симулює. Потім працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про що його і попередили.
Відповідно до п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Саме з підстав відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 3 наведеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці.
Посилання ОСОБА_1 про те, що відеозапис з нагрудної камери, який приєднаний до матеріалів справи не є належним доказом, оскільки він не відображає факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговує на увагу з огляду на таке. 
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. 
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та уникнення проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
Крім того, працівники поліції при складанні адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 діяли у відповідності із нормами чинного законодавства, будь-яких порушень не зафіксовано.
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що згідно із наявних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, більш того він поїхав до медичного закладу, однак у медичному закладі у нього стався серцевий напад, була викликана швидка, внаслідок чого ОСОБА_1 не встиг пройти медичний огляд, з огляду на таке.
Так, дійсно із наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння оскільки на місці зупинки транспортного засобу, пройти такий огляд за допомогою приладу Драгер він відмовився. Однак, коли ОСОБА_1 приїхав з працівниками поліції, він всіма своїми діями намагався уникнути проходження такого огляду. ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про е, що й нього серцевий напад. Такі ж самі пояснення містить й апеляційна скарга. Однак суд апеляційної інстанції критично відноситься до таких посилань, оскільки ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх пояснень. Не містять таких доказів і матеріали справи.
Крім того, посилання ОСОБА_1 на поганий стан самопочуття не є підставою для відмови у проходженні обстеження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке обстеження проводиться у медичному закладі, де йому була би надана необхідна медична допомога.
Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те , що у справі відсутній висновок медичного закладу в якому було б вказано, що він у встановленому порядку відмовився від проходження медичного огляду. Суд апеляційної інстанції зауважує на такому. 
Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.).
Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами:
1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів
2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Отже, оскільки ОСОБА_1 не проходив огляд у лікаря та в присутності нього не відмовлявся від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, то в матеріалах справи не може бути висновок медичного закладу про відмову проходження такого огляду. Однак, даний факт зафіксований на відеокамеру. 
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може вважатися доказом у справі, оскільки його було складено з порушеннями вимог закону, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки.
Отже, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, в протоколі серії ААД №534939 від 24.08.2024 року вказано, що в зазначений день та час ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи наступні ознаки алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проведення огляду на стан сп`яніння на місці або в найближчому медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП
Також до протоколу долучені наступні докази, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №534939 від 24 серпня 2023 року; довідка з інформаційного порталу Національної поліції; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; диск з відеозаписом.
З наданих суду доказів вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №534939 від 24 серпня 2023 року, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, відеозаписом, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 знаходився за кермом транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , довідка з інформаційного порталу Національної поліції з якої вбачається, що ОСОБА_3 отримав водійське посвідчення та протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, диск з відеозаписом на якому зафіксована поведінка ОСОБА_1 , яка була направлена на уникнення проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористалася, не вказала заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті правопорушення вона нічого не зазначила, особистих пояснень не надала. Вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів. 
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 24.08.2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 . 
Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова