П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/15446/23	

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати і виплатити недоплачену частину додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 виходячи з її розміру 100000 гривень за певний період, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , недоплачену частину додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року №168 за    за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.
В обґрунтування позову вказував, що є учасником бойових дій, так капітан ОСОБА_1 будучі військовослужбовцем 3 -то зенітно-ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 , виконував бойові завдання в оперативному підпорядкуванні в/ч НОМЕР_2 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій. Зазначене підтверджується відповідними довідками ВЧ НОМЕР_2 , в яких указана підстава їх видання – бойові розпорядження командира даної частини, журнали бойових дій, рапорти командира 3 зенітно-ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь у бойових діях, в оперативному підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_2 . На підставі довідок, виданих ВЧ НОМЕР_2 , на думку Позивача, він має право на виплату недоплаченої частини додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційна часу участі у відповідних діях та заходах.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року позов задоволений.
Визнані протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції, зазначаючи про те, що окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022р. №912/з/29 не є обов`язковим для застосування, оскільки носить лише інформативний характер, одночасно дійшов висновку про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій з посиланням на довідки, передбачені цим же окремим дорученням. При цьому, інформація з журналу бойових дій військової частини, надана до суду у формі довідки, спростовує доводи позивача щодо його безпосередньої участі у бойових діях або відповідних заходах.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача про те, що підрозділи військової частини НОМЕР_1 не входять до складу створених (діючих) угрупувань військ Сил оборони держави. Військова частина НОМЕР_1 є зенітною ракетною частиною, що призначена для виконання завдань з протиповітряної оборони та ураження повітряних цілей. Для військовослужбовців зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 збільшена додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн. пропорційно із розрахунку на місяць може виплачуватися лише за дні їх безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям. В Журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 у період з 24.02.2022р. по 30.11.2022р. записи стосовно позивача відсутні.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що наявні у військовій частині НОМЕР_1 первинні документи свідчать про виконання бойовою обслугою 3 підрозділу бойових завдань з вогневого ураження по повітряним цілям лише в деякі дні спірного періоду. При цьому, посада позивача не передбачає автоматичного входження до складу бойової обслуги 3 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка безпосередньо виконує бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей. У військовій частині НОМЕР_1 відсутні бойові накази або бойові розпорядження, у яких був би зазначений позивач, та які б підтверджували його участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та має військове звання “капітан”.
Згідно матеріалів справи, позивач є військовослужбовцем 3-го зенітно-ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 , який виконуючи бойові завдання в оперативному підпорядкуванні в/ч НОМЕР_2 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки оборони, відсічі стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій в наступні періоди: 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1031 від 03.11.2022 року); з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1032 від 03.11.2022 року); з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1033 від 03.11.2022 року); з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1034 від 03.11.2022 року); з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1035 від 03.11.2022 року); з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1036 від 03.11.2022 року); з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1037 від 03.11.2022 року); з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1038 від 03.11.2022 року); з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (підтверджується відповідною Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1199 від 16.12.2022 року).
Всі вищезазначені Довідки були видані на підставі Бойових розпоряджень, Журналів бойових дій, наказів та рапортів, про що зазначено у кожній Довідці окремо.
Підставами видання Військовою частиною НОМЕР_2 Довідок встановленого зразка є виконання бойових завдань безпосередньо в зоні діяльності підконтрольній вказаній в/ч, а саме в смузі якої виконувалися вказані бойові завдання. 
Підставами видання військовою частиною НОМЕР_2 Довідок встановленого зразка є виконання бойових завдань безпосередньо в зоні діяльності підконтрольній вказаній в/ч, а саме в смузі якої виконувалися вказані бойові завдання. Всі вищевказані Довідки в/ч НОМЕР_2 №1031-1038 від 03.11.2022 року та М1199 від 16.12.2022 року були направленні для виконання безпосередньо до військової частини НОМЕР_1 .
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до бойових розпоряджень, журналів бойових дій, наказів та рапортів здійснював заходи з національної безпеки i оборони, а саме: виконував завдання за призначенням у вказаних вище періодах. Отже, за висновками суду, за час проходження військової служби позивачу мало нараховуватися грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ №794, а також додаткова винагорода у збільшеному розмірі, передбачена постановою КМУ №168. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача на окреме дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022р. №912/з/29 та Методичні рекомендації щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджені начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022р. №13459/С, зазначивши, що вказані документи носять консультативний характер та вони не є нормативно-правовими актами України, які мають вищу юридичну силу.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022р. №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 в первинній редакції було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до пункту 1 вказаної Постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, від 07 липня 2022 року №793, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, та постановами від 01 липня 2022 року №754, які (зміни) застосовуються з 01.06.2022р. та постановою від 08 жовтня 2022 року №1146, які застосовуються з 01.09.2022р.
Водночас, розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та до 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р. (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022р.
Відповідно до Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.
За приписами п.3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішенням (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувачі Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави відповідними рішеннями (наказами, директивами. розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення.
Також, згідно до п. 5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п. 6 Окремого доручення.
Таким чином, військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн.
При цьому, така участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини, яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди.
Апеляційний суд зазначає, що позивачем, в обґрунтування позовних вимог, не надано до суду належних довідок саме військової частини НОМЕР_1 , де він проходив військову службу, про безпосередню участь в бойових діях або заходах.
При цьому, довідки від 03.11.2022р. №1039 та від 16.12.2022р. №1198, на які посилається позивач та суд першої інстанції, видані іншою військовою частиною - в/ч НОМЕР_2 , яка не уповноважена видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з видачою довідок про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях, командир військової частини НОМЕР_1 , через військову частину НОМЕР_3 , звернувся до військової частини НОМЕР_2 з листом, в якому просив проінформувати, відповідно до яких документів (бойових розпоряджень) військова частина НОМЕР_2 входить до діючого угрупування військ (сил) Сил оборони держави, які можуть надавати довідки про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях.
Відповідь військової частини НОМЕР_2 в матеріалах справи відсутня.
А відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта, що надані позивачем до суду довідки не є належними та допустимими доказами, зважаючи на те, що ці довідки видані неуповноваженою на те особою.
Варто зазначити, що в матеріалах справи відсутні бойові накази командира в/ч НОМЕР_2 , журнали бойових дій в/ч НОМЕР_2 , рапорти начальника штабу заступника командира в/ч НОМЕР_2 , які зазначені в довідках від 03.11.2022р. №1039 та від 16.12.2022р. №1198 в якості підстави для їх видачі.
В свою чергу, інформація з журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 (первинного і належного документу на відміну від довідок в/ч НОМЕР_2 ), надана до суду у формі довідки від 17.08.2023р. №350/305/7/1779пс, спростовує доводи позивача щодо його безпосередньої участі в бойових діях або заходах у зазначені в позові дні та періоди.
Так, згідно вказаної довідки, у період з 24.02.2022р. по 30.11.2022р. 3 підрозділ військової частини НОМЕР_1 застосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям в наступні дні: 27.03.2022р., 03.04.2022р., 23.04.2022р., 28.04.2022р., 03.05.2022р., 07.05.2022р., 08.05.2022р., 06.07.2022р., 22.07.2022р., 23.07.2022р., 21.08.2022р., 14.09.2022р., 15.09.2022р., 23.09.2022р., 05.10.2022р., 13.10.2022р., 17.10.2022р.
Зазначено, що в інші дні вказаного періоду 3 підрозділ військової частини НОМЕР_1 не застосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям. Записи стосовно позивача А1836 відсутні.
Підрозділи військової частини НОМЕР_1 не входять до складу створених (діючих) угрупувань військ Сил оборони держави.
При цьому, факту перебування військової частини (підрозділу) у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, про яке йдеться в абзаці другому пункту 1 Окремого доручення №912/з/29, недостатньо для виплати збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн., оскільки окрім такого перебування військовослужбовцями частини (підрозділу) мають виконуватися бойові завдання, передбачені абзацами третім - тринадцятим пункту 1 Окремого доручення №912/з/29. Про необхідність виконання бойових завдань безпосередньо зазначено у абзаці другому пункту 1 Окремого доручення №912/з/29 та випливає із системного аналізу абзаців першого - тринадцятого пункту 1 та абзацу другого пункту 2 Окремого доручення №912/з/29.
Військова частина НОМЕР_1 є зенітною ракетною частиною, що призначена для виконання завдань з протиповітряної оборони та ураження повітряних цілей.
Таким чином, військовослужбовцям зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода може збільшуватись до 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць лише за виконання ними бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей.
Крім того, сам факт перебування в районі ведення воєнних (бойових) дій не є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди, якщо військовослужбовець не виконує бойових завдань, передбачених абзацами третім - тринадцятим пункту 1 Окремого доручення №912/з/29.
Відповідно до роз`яснення Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 04.07.2022р. №350/1/329 не є підставою для включення військовослужбовців в наказ на виплату збільшеної додаткової винагороди: перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде бойові дії; перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником.
Крім того, приміткою до пункту 8 «Документальне підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у виконанні бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей» Методичних рекомендацій щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022р. №13459/С, визначено, що додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям за місяць пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей у разі одночасного дотримання таких умов: наявності бойового наказу (бойового розпорядження) з вогневого ураження повітряних цілей; безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям.
Тобто, для військовослужбовців зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 збільшена додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць може виплачуватись лише за дні їх безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям.
Разом з тим, безпосередню участь у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям беруть військовослужбовці, що входять до складу бойової обслуги підрозділу: начальник бойової обслуги; офіцер виявлення; офіцер захвату; офіцер пуску; оператор ручного супроводження (Керівництво зенітними ракетними військами протиповітряної оборони, бойова робота зенітного ракетного підрозділу, введене в дію наказом Головнокомандувача Військами протиповітряної оборони від 24 березня 1987 року № 047/дск).
Інші військовослужбовці підрозділу не беруть безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям, не виконують бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей, навіть командир частини та начальник командного пункту не отримують збільшену додаткову винагороду в розмірі 100000 грн.
Посада позивача не передбачає автоматичного входження до складу бойової обслуги підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка безпосередньо виконує бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей.
У військовій частині НОМЕР_1 відсутні бойові накази або бойові розпорядження, у яких би був зазначений позивач та які б підтверджували його участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.02.2022р. №24, відповідно до якого позивач був відрядженим для несення бойового чергування, не є бойовим наказом або бойовим розпорядженням, підтверджує лише факт вибуття у відрядження особового складу та не ставить перед ним ніяких бойових завдань.
Що ж до посилань позивача, з якими погодився суд першої інстанції, на те, що окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022р. носить лише консультативний характер, то колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки Постановою №168 чітко визначено право керівника відповідного міністерства встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди.
Відповідно до п.п.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.
Також, пунктом 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Крім того, вказане доручення не вносить жодних змін до конструкції Постанови №168, а лише роз`яснює порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для нарахування та виплати на користь позивача збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за вказані ним дні та періоди 2022 року.
При вирішенні спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам відповідача, не повно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що, у відповідності до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі № 400/15446/23 – скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 16.07.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький