ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року          м.Дніпро         Справа №  908/1619/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.
при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Зінченко С.О. (в залі суду)
представник відповідача у судове засідання не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23 (суддя Проскуряков К.В.)
за позовом Міністерства оборони України, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт”, м.Запоріжжя
про стягнення 369 204, 54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

25.01.2024 до Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” надійшла заява № 25-16/861 від 14.12.2022 (вх. № 16561/08-08/22 від 21.12.2022) про відстрочку та розстрочку виконання судового рішення по справі № 908/1619/23.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Імпорт" № б/н від 25.01.2024 (вх. № 1938/08-08/24 від 25.01.2024) про відстрочку та розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.07.2023 по справі №908/1619/23.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд, виходив з того, що ТОВ “Наш Імпорт”, обгрунтовуючи свою заяву посилався лишена Фінансову звітність мікропідприємства та Звіт про фінансові результати за 9 місяців 2023 року, доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо) суду не надав. Наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.
Станом на дату постановлення цієї ухвали введено та продовжує діяти режим воєнного стану. Позивачем у справі № 908/1619/23 є Міністерство оборони України. ТОВ “Наш Імпорт” не є виробником продукції, що поставлялась за договором № 286/3/22/158 від 04.05.2022 та продовжує поставляти продукцію для потреб, пов`язаних із захистом України.
Спірні відносини у цій справі стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду.
Водночас, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та  правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оброни Держави.
Тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем у справі, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в договорі умовами щодо поставки товару у визначений строк.
За таких обставин, неналежне  виконання має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Міністерства оброни України, що також враховано судом першої інстанції як підстава для відмови в порядку статті 331 ГПК України щодо надання відстрочення та розстрочення виконання судового рішення у справі. 

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт”, в якій просив задовольнити цю апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області 05.02.2024 по справі №908/1619/23 та задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.07.2023 по справі № 908/1619/23 в частині стягнення пені у розмірі 342 832, 79 грн. строком на 2 (два) місяці до 31.03.2024, а надалі розстрочити на 4 (чотири) місяці сплату пені у розмірі 342 832, 79 грн. наступним чином:
- по 30.04.2024 – суму у розмірі 85 708, 19 грн.;
- по 31.05.2024 – суму у розмірі 85 708, 20 грн.;
- по 30.06.2024 – суму у розмірі 85  708, 20 грн.;
- по 21.07.2024 – суму у розмірі 85 708, 20 грн.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційні скарги обґрунтовані наступним:
Скаржник зазначає, що ТОВ «НАШ ІМПОРТ» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, працівники підприємства заброньовані на період мобілізації, протягом 2022-2023 років докладає значні зусилля і витрати для зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати на оплату податків (60 мільйонів) і щомісячно оплату заробітної плати та зборів (1446798грн.). Це доводить важливість збереження ТОВ «НАШ ІМПОРТ» як стратегічного підприємств для відсічі збройної агресії російської федерації проти України з виконання завдань із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу. Крім того, матеріалами справи доведено, що зобов`язання з поставки товару є виконаним на 100%, допущене прострочення є незначним, у сукупності поведінка Відповідача свідчить про добросовісне відношення до спірної ситуації і про фактичні дії, покладені задля покриття збитків Позивача, які, між іншим, відсутні, а цей випадок прострочення виконання є винятковим.
На думку скаржника, суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює в тому числі з метою забезпечення підтримки обороздатності країни.
Також, скаржник зауважив, що суд першої інстанції не врахував, що господарська діяльність ТОВ «НАШ ІМПОРТ» не є прибутковою, це вбачається з рядків 2280, 2285, 2290 і 2350 Фінансової звітності мікропідприємства на 30.09.2023, де у рядку 2280 «Разом доходи» і у рядку 2285 «Разом витрати» мають однаковий показник, тому у рядку 2290 «Фінансовий результат до оподаткування» відсутній і чистий прибуток відсутній (рядок 2350). У рядку 1615 вказано «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги» у дуже значному розмірі, а саме 1 061 466,10 тис. грн.
Скаржник наголошує, що це не єдина значна сума до стягнення між сторонами, 30.11.2023 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2023 у справі №908/1430/23 судом було складено наказ про примусове виконання судового рішення, згідно з яким стягнуто з ТОВ “НАШ ІМПОРТ” на користь Міністерства оборони України пеню у сумі 1 188 480 грн. 15 коп. і судовий збір у розмірі 35 654 грн 40 коп., а також 20.11.2023 у справі №908/1549/23 постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення пені зі зменшенням її розміру на 50%, та стягнуто з ТОВ “Наш Імпорт” на користь Міністерства оборони України пеню в сумі 1 114 644,48 грн., та судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 17 054,06 грн., тобто ще дві значні суми. Ці спори аналогічні, у них так само прострочення строків поставки відбулось через доведені форс-мажорні обставини, судом зменшено неустойку на 50%. 
Скаржник зауважує, що 14.12.2023 Господарським судом Запорізької області у цих справах враховано аналогічні аргументи Відповідача та задоволено в обох справах заяви про розстрочення виконання судових рішень на строк до шести місяців.
Враховуючи наведене вище, скаржник вважає, що Відповідач обґрунтував в достатньому обсязі свою правову позицію, цілком обґрунтовано із посиланням на відповідні докази просив суд відстрочити та розстрочити виконання даного рішення суду.
Також, скаржник зауважив, що відстрочення та розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Кощеєв І.М., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2024 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали, а саме оригінал платіжного документа про сплату судового збору у сумі 2  422, 40 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/1619/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/1619/23.
13.03.2024 до канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.
18.03.2024 року матеріали справи №908/1619/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.04.2024 об 14:00 год.
23.04.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

В обґрунтування заяви про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду ТОВ “Наш Імпорт” посилається на наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, працівники підприємства заброньовані на період мобілізації, протягом 2022-2023 років докладає значні зусилля і витрати для зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати на оплату податків (60 мільйонів) і щомісячно оплату заробітної плати та зборів (1 446    798 грн). Матеріалами справи доведено, що зобов`язання з поставки товару є виконаним на 100%, допущене прострочення є незначним, у сукупності поведінка відповідача свідчить про добросовісне відношення до спірної ситуації і про фактичні дії, покладені задля покриття збитків позивача, які, між іншим, відсутні, а цей випадок прострочення виконання є винятковим. 
Господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” не є прибутковою, це вбачається з рядків 2280, 2285, 2290 і 2350 Фінансової звітності мікропідприємства на 30.09.2023, де у рядку 2280 “Разом доходи” і у рядку 2285 “Разом витрати” мають однаковий показник, тому у рядку 2290 “Фінансовий результат до оподаткування” відсутній і чистий прибуток відсутній (рядок 2350), а у рядку 1615 вказано “Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги” у дуже значному розмірі 1 061 466,10 тис. грн.
В період дії воєнного стану з метою виконання договірних зобов`язань грошові кошти підприємства направляються для закупівлі матеріалів та комплектуючих, оплати робіт і послуг осіб, задіяних у цьому процесі, у зв`язку з чим одночасне стягнення такої значної суми неустойки 342    832,79 грн. є значним і обтяжливим для Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” непередбаченим надмірним тягарем, та може призвести до неможливості і ускладнення виконання рішення суду. 
Враховуючи вищевикладене, ТОВ “Наш Імпорт” просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.07.2023 по справі № 908/1619/23 в частині стягнення пені у розмірі 342    832,79 грн. строком на 2 (два) місяці до 31.03.2024, а надалі розстрочити на 4 (чотири) місяці сплату пені у розмірі 342    832,79 грн. наступним чином:
- по 30.04.2024 – суму у розмірі 85    708,19 грн.;
- по 31.05.2024 – суму у розмірі 85    708,20 грн.;
- по 30.06.2024 – суму у розмірі 85    708,20 грн.;
- по 21.07.2024 – суму у розмірі 85    708,20 грн.
Міністерство оборони України заперечило проти відстрочення та розстрочення виконання рішення суду від 21.07.2023 по справі № 908/1619/23 посилаючись на приписи ст. 1291 Конституції України, ст. 18 ГПК України. Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 та  практику Європейського суду з прав людини. Для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватись  і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. 
Крім цього, в обґрунтування поданої заяви боржник не надав доказів неможливості виконання судового рішення через своє фінансове (матеріальне) становище, відомості від банківських установ, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” станом на час розгляду справи, зокрема довідки податкової служби. Також, боржник не надав довідки про наявність або відсутність майна. Просить суд врахувати, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” не є виробником продукції, що поставлялась за договором № 286/3/22/158 від 04.05.2022, а саме в додатку 3 договору (калькуляція ціни) вже враховано вартість закупівлі товару, прибуток 10% та сплату податку 2 % Товариством з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт”. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволення заяви ТОВ “Наш Імпорт” у повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови відстрочення виконання судового рішення в частині стягнення пені у розмірі 342  832,79 грн. строком на 2 (два) місяці до 31.03.2024, а надалі розстрочити на 4 (чотири) місяці сплату пені у розмірі 342 832,79 грн. наступним чином:
- по 30.04.2024 – суму у розмірі 85    708,19 грн.;
- по 31.05.2024 – суму у розмірі 85    708,20 грн.;
- по 30.06.2024 – суму у розмірі 85    708,20 грн.;
- по 21.07.2024 – суму у розмірі 85    708,20 грн.
В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення відповідачем зазначено, що ТОВ «НАШ ІМПОРТ» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, працівники підприємства заброньовані на період мобілізації, протягом 2022-2023 років докладає значні зусилля і витрати для зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати на оплату податків (60 мільйонів) і щомісячно оплату заробітної плати та зборів (1446798грн.). Це доводить важливість збереження ТОВ «НАШ ІМПОРТ» як стратегічного підприємств для відсічі збройної агресії російської федерації проти України з виконання завдань із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу. Крім того, матеріалами справи доведено, що зобов`язання з поставки товару є виконаним на 100%, допущене прострочення є незначним, у сукупності поведінка Відповідача свідчить про добросовісне відношення до спірної ситуації і про фактичні дії, покладені задля покриття збитків Позивача, які, між іншим, відсутні, а цей випадок прострочення виконання є винятковим.
Господарська діяльність ТОВ «НАШ ІМПОРТ» не є прибутковою, це вбачається з рядків 2280, 2285, 2290 і 2350 Фінансової звітності мікропідприємства на 30.09.2023, де у рядку 2280 «Разом доходи» і у рядку 2285 «Разом витрати» мають однаковий показник, тому у рядку 2290 «Фінансовий результат до оподаткування» відсутній і чистий прибуток відсутній (рядок 2350), а у рядку 1615 вказано «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги» у дуже значному розмірі, а саме 1 061 466,10 тис. грн.
Скаржник наголошує, що це не єдина значна сума до стягнення між сторонами, 30.11.2023 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2023 у справі №908/1430/23 судом було складено наказ про примусове виконання судового рішення, згідно з яким стягнуто з ТОВ “НАШ ІМПОРТ” на користь Міністерства оборони України пеню у сумі 1 188 480 грн. 15 коп. і судовий збір у розмірі 35 654 грн 40 коп., а також 20.11.2023 у справі №908/1549/23 постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення пені зі зменшенням її розміру на 50%, та стягнуто з ТОВ “Наш Імпорт” на користь Міністерства оборони України пеню в сумі 1 114 644,48 грн., та судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 17 054,06 грн., тобто ще дві значні суми. Ці спори аналогічні, у них так само прострочення строків поставки відбулось через доведені форс-мажорні обставини, судом зменшено неустойку на 50%. 
За доводами скаржника, свою роль у підтриманні галузі обороноздатності держдави виконує підприємство відповідача (виконання завдань для потреб ЗСУ на підставі укладениих з Міністерством оборони України договорів), тому, діяльність підтприємства важлива, а стягнення значних сум неустойки матиме ще більш негативні наслідки для неї.
Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.
Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Положеннями ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).
Одночасно держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення у справі Фуклев проти України). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього апарату (рішення у справі ComiNgersoll S.A. проти Португалії).
Приписами ч.ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
При цьому, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. При цьому, матеріальний стан визначено як обставину, яка також враховується судом, але стосовно саме фізичної, а не юридичної особи згідно приписів ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.
Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Як було зазначено вище, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
У зв`язку з тим, що розстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача, при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої розстрочки.
Наведений відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення суду перелік обставин, а саме складне фінансове становище не є тією обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.
Наведені обставини не є виключними і стосуються всіх учасників господарських правовідносин, в тому числі і позивача, який, через невиконання грошових зобов`язань відповідачем позбавлений можливості виконувати аналогічні зобов`язання перед контрагентами, працівниками, та вести господарську діяльність.
А як зазначено вище, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення з відстроченням, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.
Діючим законодавством не передбачено переліку обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Так, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, оскільки ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, предметом доказування є існування таких обставин.
При цьому відстрочення та розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, врахував інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» про відстрочення виконання судового рішення.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що «… Як свідчать матеріали справи, ТОВ «НАШ ІМПОРТ» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, працівники підприємства заброньовані на період мобілізації, протягом 2022-2023 років докладає значні зусилля і витрати для зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати на оплату податків (60 мільйонів) і щомісячно оплату заробітної плати та зборів (1446798грн.). Це доводить важливість збереження ТОВ «НАШ ІМПОРТ» як стратегічного підприємств для відсічі збройної агресії російської федерації проти України з виконання завдань із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу. Крім того, матеріалами справи доведено, що зобов`язання з поставки товару є виконаним на 100%, допущене прострочення є незначним, у сукупності поведінка Відповідача свідчить про добросовісне відношення до спірної ситуації і про фактичні дії, покладені задля покриття збитків Позивача, які, між іншим, відсутні, а цей випадок прострочення виконання є винятковим.
Суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює в тому числі з метою забезпечення підтримки обороздатності країни.
Також, суд першої інстанції не врахував, що господарська діяльність ТОВ «НАШ ІМПОРТ» не є прибутковою, це вбачається з рядків 2280, 2285, 2290 і 2350 Фінансової звітності мікропідприємства на 30.09.2023, де у рядку 2280 «Разом доходи» і у рядку 2285 «Разом витрати» мають однаковий показник, тому у рядку 2290 «Фінансовий результат до оподаткування» відсутній і чистий прибуток відсутній (рядок 2350).
Більш того, у рядку 1615 вказано «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги» у дуже значному розмірі 1 061466,10 тис. грн., тобто 1 061 466 000 грн.
Отже, фінансовий стан Відповідача не є прибутковим і стягнення неустойки в заявленому розмірі матиме ще більш негативні наслідки для господарської діяльності.
Крім того, це не єдина значна сума до стягнення між сторонами, 30.11.2023 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2023 у справі №908/1430/23 судом було складено наказ про примусове виконання судового рішення, згідно з яким стягнуто з ТОВ “НАШ ІМПОРТ” на користь Міністерства оборони України пеню у сумі 1 188 480 грн. 15 коп. і судовий збір у розмірі 35 654 грн 40 коп., а також 20.11.2023 у справі №908/1549/23 постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення пені зі зменшенням її розміру на 50%, та стягнуто з ТОВ “Наш Імпорт” на користь Міністерства оборони України пеню в сумі 1 114 644,48 грн., та судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 17 054,06 грн., тобто ще дві значні суми. Ці спори аналогічні, у них так само прострочення строків поставки відбулось через доведені форс-мажорні обставини, судом зменшено неустойку на 50%. Слід зауважити, що 14.12.2023 Господарським судом Запорізької області у цих справах враховано аналогічні аргументи Відповідача та задоволено в обох справах заяви про розстрочення виконання судових рішень на строк до шести місяців.
Всі ці докази додані в матеріали справи.
Тому, вважаю, що Відповідач обґрунтував в достатньому обсязі свою правову позицію, цілком обґрунтовано із посиланням на відповідні докази просив суд відстрочити та розстрочити виконання даного рішення суду.
Всупереч наведеному, суд першої інстанції зазначив, що боржник не надав доказів неможливості виконання судового рішення через своє фінансове (матеріальне) становище, відомості від банківських установ, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” станом на час розгляду справи, зокрема довідки податкової служби. Також, боржник не надав довідки про наявність або відсутність майна.
Надання відстрочення та розстрочення виконання судового рішення забезпечить ТОВ "НАШ ІМПОРТ" можливість поступового погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів частками із певним інтервалом у часі…
… У справі, яка розглядається, відповідачем надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у цій заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням важливої діяльності на користь держави та необхідності якнайшвидшого відновлення господарської діяльності відповідача, постраждалу від військової агресії.
За таких обставин, відстрочення та розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем…
… Суд першої інстанції не врахував, що свою роль у підтриманні галузі обороноздатності держави виконує і ТОВ «Наш Імпорт» (виконання завдань для потреб Збройних сил України на підставі укладених з Міністерством оборони України договорів), тому наша діяльність є теж важливою, а стягнення значних сум неустойки матиме ще більш негативні наслідки для неї. Все це не можна отожнювати з характером звичайних ризиків підприємницької діяльності. Слід додати, що Позивач не зазнав ніяких збитків або шкоди у зв`язку із незначним простроченням поставки по Договору. Таким чином, незначні порушення договірних зобов`язань не мали ніяких негативних наслідків для Позивача та не порушили його майнові інтереси. А позивач, в свою чергу, заперечуючи про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду не надав жодних доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан. Крім того, Відповідачем наведені обставини, які необгрунтовано не взяті до уваги господарським судом, свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, та є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення (російську військову агресію, доведені та підтвердженні наслідки дії форс-мажорних обставин, фінансовий стан Відповідача, наявну загрозу банкрутства, відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення, при цьому зберегти само підприємство, наявність інших судових рішень суду із значними сумами про стягнення заборгованості із причин неналежного виконання аналогічних договорів із настанням доведених обставин непереборної сили, до того ж відстрочених та розстрочених у зв`язку з розглядом судами вищезазначених обставин належним чином, тощо)…
…Таким чином, оскільки на даний час існують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду у справі, при цьому відсутні підстави ставити під сумнів намір заявника виконувати судове рішення в майбутньому - вважаю, що заяву про відстрочення виконання рішення у цій справі на певний час і, надалі, надання розстрочення здійснення платежів на користь Міністерства оборони України на півроку (як на строк, який не перевищує одного року з дня ухвалення судового рішення) - слід задовольнити, щоб не призвести до неможливості і ускладнення його виконання, або навіть банкрутства підприємства.
Вважаю, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права (ст.74-78, 331 ГПК України), а також невірно встановив обставини, які мають значення для справи (суд першої інстанції мав всі підстави надати відстрочення та розстрочення виконання рішення), тому прийнята судом першої інстанції ухвала є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню…» відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами.
Відповідно до п.1 ч.1   ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1   статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4   статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в   суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Імпорт» на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт” на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.02.2024 у справі №908/1619/23 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Імпорт”.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 09.08.2024.

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                          О.В. Чус