ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 липня 2024 року
м. Київ
справа № 148/1893/22
провадження № 51-795 км24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
скаржника                                                 ОСОБА_5 ,
прокурора                                                   ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року про повернення апеляційної скарги.
Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ухвалою від 11 вересня 2023 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 на  бездіяльність Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Не погодившись із таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. 
Вінницький апеляційний суд 23 січня 2024 року відмовив скаржнику в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказаної ухвали слідчого судді та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)  повернув скаргу особі, яка її подала.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі, за її змістом, ОСОБА_5 просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів скаржника зводиться до того, що згаданий суд, не додержавши приписів статей 8,  9, 111, 135,  306 КПК, завчасно не повідомив йому про розгляд провадження, не забезпечив його участі в засіданні, яка була обов`язковою.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило. 
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції ОСОБА_5 підтримав свою скаргу, прокурор ОСОБА_6 заперечила обґрунтованість вимог скаржника.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. 370 КПК ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. 
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 вказаного Кодексу передбачено, що апеляційний суд зобов`язаний повернути апеляційну скаргу її авторові, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. 
Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані його учасниками без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 117 КПК, строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску. 
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
З матеріалів провадження вбачається, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 11 вересня 2023 року ОСОБА_5 подав 19 січня 2024 року поза межами  строку  оскарження, визначеного у ст. 395 КПК.  У поданій скарзі її автор також клопотав про поновлення йому строку апеляційного оскарження, пропущення якого мотивував тим, що не був присутній  у місцевому суді, а ухвалу слідчого судді отримав 15 січня 2024 року.
Перевіривши такі твердження  ОСОБА_5 , апеляційний суд установив, що згідно з даними відстеження відправлення на сайті Укрпошти рішення слідчого судді заявнику було надіслано 18 вересня 2023 року й отримано ним 28 вересня 2023 року, повторно надіслано 27 грудня 2023 року й отримано 9 січня 2024 року.
Аргументів, які би спростовували факт отримання вказаного рішення в зазначені дати та підтверджували наявність обставин, котрі в розумінні положень статей 113, 116 КПК унеможливлювали звернення ОСОБА_5 з апеляційною скаргою у  визначений кримінальним процесуальним законом строк скаржник не навів.
Тому за відсутності обґрунтування поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження суд не знайшов підстав для його поновлення і, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув  ОСОБА_5 його скаргу, постановивши ухвалу, яка відповідає ст. 370 цього Кодексу.
Доводи ОСОБА_5 у касаційній скарзі про те, що суд завчасно не повідомив про дату апеляційного розгляду, чим не забезпечив його участі в судовому засіданні, яку вважає обов`язковою, не можна визнати прийнятними.
Згідно зі ст. 422 КПК, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду цієї інстанції.
За частиною 4 ст. 405 вказаного Кодексу неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. 
Згідно з Порядком надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 23 січня 2023 року № 28, судовий виклик надсилається учаснику процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 звертався до Немирівського районного суду із заявкою про отримання судових повісток в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення на вказаний ним номер телефону (т. 1, а.с. 28, 84, 111). Факт надіслання 22 січня 2024 року о 16:43:43 скаржнику та отримання ним цього ж дня повістки про його виклик 23 січня 2024 року до апеляційного суду підтверджено відповідною довідкою (т. 1, а.с. 145).
Отже, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 422 КПК, належним чином повідомив ОСОБА_5 про час та дату апеляційного розгляду, звідси, - і додержав правила ч. 4 ст. 405 цього Кодексу. Натомість аргументи скаржника про те, що за ст. 135 вказаного Кодексу йому мали повідомити про виклик не пізніше ніж за три дні - помилкові, оскільки правила цієї норми автоматично не поширюються на процедуру перегляду рішень слідчого судді, зважаючи на визначені в ч. 2 ст. 422 КПК строки здійснення процесуальних дій. Також усупереч доводам у поданій скарзі кримінальний процесуальний закон не містить імперативної вимоги про обов`язкову участь особи в судовому засіданні на стадії вирішення питання про поновлення процесуального строку. 
Така позиція корелюється і з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/18).
Крім того, слід зазначити, що ухвалу слідчого судді було постановлено 11 вересня 2023 року, а даних, які би свідчили про вжиття скаржником до 28 вересня 2023 року заходів, спрямованих на отримання інформації щодо стану судового провадження за його скаргою на бездіяльність посадової особи, в касаційній скарзі не відображено. Таких відомостей не міститься і в матеріалах справи.
Водночас, за практикою Європейського суду з прав людини, сторона у справі зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням (наприклад, рішення від 3 квітня 2008 року, від 4 жовтня 2001 року усправах «Пономарьов проти України», «Тойшлер проти Німеччини» заяви № 3236/03, № 47636/99 відповідно).
З урахуванням викладеного істотних порушень норм процесуального права, які зумовлюють обов`язкове скасування оспорюваної ухвали суду апеляційної інстанції, про що йдеться в касаційній скарзі, під час касаційного розгляду провадження не встановлено. 
Тому  подану касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді: 
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                         ОСОБА_7