Справа № 341/2672/23 
Провадження № 22-ц/4808/745/24 
Головуючий у 1 інстанції Васильцова Г. А.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Максюти І. О., Фединяка В. Д.,
секретаря                                         Кузнєцова В. В.
за участю представника апелянта адвоката Чубенка М. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Чубенка Микити Сергійовича на заочне рішення Галицького районного суду від 20 лютого 2024 року в складі судді Васильцової Г. А., ухвалене в м. Галичі Івано-Франківській області, повний текст якого складено 21 лютого 2024 року, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 05 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитній договір № 03977-09/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 29 червня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29062023, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 075,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 075,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за пенею. 
Окрім того, 18 лютого 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-6893482. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 30 серпня 2023 року між ТОВ «Качай гроші та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30082023/2, згідно з умовами якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30082023/2 від 30 серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 13 846,50 грн., з яких: 3 570,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 276,50 грн - заборгованість за звичайними відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 03977-09/2022 в розмірі 19 075,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 075,00 грн – сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №00-6893482 в розмірі 13 846,50 грн, з яких: 3 570,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 276,50 грн – сума заборгованості за звичайними відсотками, а всього 32 921,50 грн та судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Галицького районного суду від 20 лютого 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості в розмірі 32 921,50 грн, з них: за кредитним договором № 03977-09/2022 в розмірі 19 075,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 075,00 грн – сума заборгованості за відсотками;  за кредитним договором №00-6893482 в розмірі 13 846,50 грн, з яких: 3 570,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 276,50 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками, а також 2 684,00 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти позикодавцям не повернуті своєчасно та в повному обсязі, а отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків, передбачених умовами договорів. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачкою надано не було. А тому суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 32 921,50 грн.
Ухвалою Галицького районного суду від 26 березня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1  – ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Сума заборгованості, стягнута з відповідачки не підтвердженна належним та допустимим доказом, оскільки розрахунок заборгованості та відповідні реєстри до договорів факторингу є лише арифметичним висновком позивача, а не первинними документами в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення сторона відповідаки не погоджувалась з сумою заборгованості та заперечує її наявність в заявленому до стягнення розмірі.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Маглич І. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 
Відзив мотивовано тим, що нарахована заборгованість відповідає погодженими умовам кредитних договорів. ОСОБА_1 не погоджуючись з розрахунком заборгованості не надала контррозрахунок.
Заяви (клопотання) учасників справи
У травні 2024 року представник представник ОСОБА_1 - адвокат Чубенко М. С. подав клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року клопотання задоволено. 
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 - адвокат Чубенко М. С. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи
Суд першої інстанції встановив, що 05 вересня 2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитній договір № 03977-09/2022 (а.с. 8-10). Кредитний договір підписано електронним підписом відповідачки.
Згідно з п.1.1. кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2. договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04 жовтня 2022 року. За користування кредитом відповідачка сплачує товариству 182,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,50 % (процентів) на добу, згідно із п. 1.3. договору.
У пункті 2.3 договору ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5%) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є одньостороньою зміню умов логовору.
Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (пункт 6.7 договору про надання фінансового кредиту).
29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (клієнт) та ТОВ «ФК ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу № 29062023, за яким, клієнт передає (відступає) факторові за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.14,15).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 075,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 075,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за пенею (а.с.19).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» розмір заборгованості за кредитним договором № 03977-09/2022 від 05 вересня 2022 року станом на 31 жовтня 2023 року складає 19 075,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4075,000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.20). 
Окрім того, 18 лютого 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-6893482 (а.с.25-27). Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача.
Відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 – кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає – 3 570,00 грн. Строк дії кредиту – 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю -18 червня 2023 року. Стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, згідно із п. 1.4.2 кредитного договору.
30 серпня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, згідно з умовами якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «качай гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників./а.с.31,32/.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30082023/2 від 30 серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 13 846,50 грн, з яких: 3 570,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 276,50 грн - заборгованість за звичайними відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.34).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Качай гроші» розмір заборгованості за кредитним договором № 30082023/2 від 30серпня 2023 року за період з 18 лютого 2023 року по 19 червня 2023 року складає 3 570,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 276,50 грн - заборгованість за відсотками (а.с.35).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства відноситься, зокрема принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості. Вказане положення є головним нормативним закріпленням принципів змагальності та диспозитивності в законодавстві України.
Загальна формула принципу змагальності та диспозитивності у цивільному судочинстві закріплена в статтях 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було укладено два кредитних договорів, зокрема, кредитний договір № 03977-09/2022 від 05 вересня 2022 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та кредитний договір № 00-6893482 від 18 лютого 2023 року з ТОВ «Качай гроші».
Відповідачка не оспорювала укладення нею вказаних договорів та отримання кредиту за договорами.
З`ясовано, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано витяг з реєстрів боржників до договорів факторингу та розрахунок заборгованості за кредитними договорами.
Заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачка не надала доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за вказаними договорами, не навела розрахунку, що підтверджує відсутність заявленого до стягнення боргу повністю або частково, клопотання про призначення експертизи не заявляла. 
Суд першої інстанцій, встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань та неналежне виконання позичальником умов кредитних договорів, що призвело до виникнення заборгованості, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами.
У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У справі, що переглядається, позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення з ОСОБА_1 кредитних договорів, надання позичальнику кредитних коштів та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.
У свою чергу відповідачка не спростувала факту отримання кредитних коштів, а також факту неналежного виконання зобов`язань за кредитними договорами, у тому числі не спростувала розмір заборгованості, заявленої до стягнення.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
За таких оставин, доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку кредитної заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки одна лише незгода заявника із розміром заборгованості не може бути підставою для скасування ухваленого судом рішенння про стягнення заборгованості, в матеріалах справи відсутні обґрунтовані заперечення зі сторони відповідача щодо розміру вказаної заборгованості.
Колегія суддів також не приймає до уваги посилання у апеляційній скарзі на неврахування місцевим судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року № 204/2972/20, від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Вказаними постановами за результатами скасування судового рішення справу направлено на новий розгляд, що не означає остаточного вирішення відповідної справи, а отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у такій справі та в судових рішеннях з неї. 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чубенка Микити Сергійовича залишити без задоволення. Заочне рішення Галицького районного суду від 20 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                                                                                І. О. Максюта
       В. Д. Фединяк