УХВАЛА
 
11 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 757/30409/21-ц
провадження № 61-8929ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув повторну заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. у справі за позовом  ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої органами державної влади, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 
2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду                       м. Києва з вищевказаним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд стягнути компенсацію майнової шкоди у розмірі неотриманої двокімнатної квартири на суму 2 891 626,70 грн та моральної шкоди у розмірі 700 000,00 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року, 
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої органами державної влади, відмовлено.
 
22 лютого 2024 року  ОСОБА_1  через засоби електронного зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 
2024 року залишено без руху.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2024 року заяву від 14 березня 2024 року про усунення недоліків касаційної скарги повернуто ОСОБА_1 без розгляду.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 
2024 року, визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
27 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана електронним підписом,                  на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року залишено без руху.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2024 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року повернуто заявнику.
21 червня 2024 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду 
м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 17 січня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог, передати справу на розгляд до Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 21 червня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. від 25 червня 2024 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, 
а саме запропоновано: надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги; надати докази направлення касаційної скарги сторонам.
Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання. 
02 липня 2024 року на адресу Верховного Суду надійшла скарга ОСОБА_1 на суддів Верховного Суду Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Коротенка Є. В.,                        Дундар І. О., Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.  щодо невиконання ними норм Конституції України та Законів України та про притягнення вказаних суддів Верховного Суду до дисциплінарної та кримінальної відповідальності. В тексті даної скарги було заявлено відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В.
04 липня 2024 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. передана на розгляд судді-доповідача Коломієць Г. В. 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. від 05 липня 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В.                                         від участі у справі № 757/30409/21-ц за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня   2024 року.
 
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. від 05 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. від участі 
у розгляді справи № 757/30409/21-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року.
 
10 липня 2024 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу Верховного Суду вдруге подав заяву про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Заяву про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. заявник ОСОБА_1 мотивує тим, що у нього наявна впевненість у неспроможності та упередженості судді Коломієць Г. В.
Заявник вказує, що жодним законом скаржник не зобов`язаний надавати докази або обґрунтовувати відвід судді, достатньо наявності сумніву у скаржника та навіть сторонньої особи, а не доказу чи обґрунтовування для суду, що є підставою за пунктом 2.5 Бангалорських принципів для відводу судді.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.
ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.
Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Як на підставу для відводу судді Верховного Суду Коломієць Г. В. заявник посилається на ті ж самі обставини, які були вказані у раніше поданій заяві ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В., а саме: впевненість заявника у неспроможності та упередженості судді Коломієць Г. В. під час розгляду справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Також, заявник повторно вказує, що на його думку, жодним законом скаржник                   не зобов`язаний надавати докази або обґрунтовувати відвід судді, достатньо наявності сумніву у скаржника та навіть сторонньої особи, а не доказу чи обґрунтовування для суду, що є підставою за пунктом 2.5 Бангалорських принципів для відводу судді.
Вказані доводи ОСОБА_1 були належним чином оцінені в ухвалах Верховного Суду від 05 липня 2024 року щодо відмови в задоволенні заяви про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В.
Відповідно до частини п`ятої статті 39 ЦПК України, якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.
Згідно з частинами першою та другою, пунктом 10 частини третьої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Положеннями частин першої-третьої статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, зокрема, дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Враховуючи, що підставами заявленого вдруге відводу судді фактично є незгода ОСОБА_1 з попередніми процесуальними рішеннями про відмову у відводі судді Верховного Суду Коломієць Г. В., а доводи повторно поданої заяви про відвід вказаного судді вже були предметом розгляду судом та є безпідставними, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись статтями 33, 36, 39, 44, 260 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Повторно подану заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. у справі за позовом  ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої органами державної влади, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду 
м. Києва від 22 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 17 січня 2024 року - залишити без розгляду.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                Г. В. Коломієць