П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/34596/23	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити з 01.03.2023 пенсію з основним розміром 80 % грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168, про зобов`язання нарахувати та виплатити з 12.09.2023 пенсію з основним розміром 80 % грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., передбаченої постановою КМУ №713 від 14 липня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
13.12.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.03.2023 пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 12.09.2023 року пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою КМУ № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.03.2023 ОСОБА_1 пенсію з основним розміром 80% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 12.09.2023 ОСОБА_1 пенсію з основним розміром 80% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою КМУ №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він отримує пенсію відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992. Відповідно до постанови КМУ №118 від 16.02.2022 позивачу була нарахована індексація пенсії з 01.03.2022, постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 позивачу була нарахована індексація пенсії з 01.03.2023. Крім того, згідно постанови КМ України від 14.07.2021 № 713 з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 01 березня 2018 р. відповідно до Закону України № 2262-ХІІ установлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн. Відповідно до розрахунку пенсії з 01.03.2023 позивачу нарахована пенсія в сумі 23907,24 грн., проте обмежено максимальним розміром в сумі 20930,00 грн. На заяву позивача здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром, відповідач протиправно відмовив у такому перерахунку.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений позов ОСОБА_1 :
- визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті з 01.03.2023 пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити з 01.03.2023 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».
- визнана протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 12.09.2023 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 12.09.2023 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб»;
- в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не врахував висновки Верховного Суду  у постанові  від 09.12.2020 у справі №813/678/18 та від 09.02.2021 у справі №640/2500/18.
Апелянт звертає увагу на те, що під час проведення перерахунку з 01.06.2023 на підставі постанови КМУ М№168 від 24.02.2023 відповідач протиправно  встановив обмеження максимальним розміром  та не нарахував щомісячну доплату 2000 грн до пенсії позивача.
Апелянт зазначає, що  відповідно до розрахунку від 01.03.2023 йому було нараховано пенсію  в сумі 23907,24 грн, але  визначено до сплати лише 20903 грн; індексація за 2022 рік склала  2642,81 грн, за 2023 рік – 1500 грн.
Вказує апелянт і на те, що висновки суду у справі щодо випали пенсії без обмеження максимальним розміром є обов`язковими не лише в межах цієї справи, але й під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням  третьої особи, включаючи  подальший  перерахунок пенсії.
Отже, на думку апелянта, застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, як при перерахунку пенсії, так і при перерахунку пенсії з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, розмір пенсії позивача вже перевищує максимальний розмір – 23610, і тільки єдиним способом захисту порушеного права позивача є задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Інші доводи апеляційної скарги ідентичні тим, що викладені в позовній заяві.
У встановлений апеляційним судом строк, відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, що підтверджено протоколами перерахунку пенсії за пенсійною справою № ЮО086889-Міноборони (а.с. 9).
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01.03.2023 здійснило перерахунок пенсії позивача (а.с. 9), за результатами якого основний розмір пенсії з урахуванням індексації складає 19244,59 грн, у т.ч. індексація базового ОСНП 2022 (18877,23 грн.*0,140) складає 2642,81 грн, індексація базового ОСНП 2023 (21520,04 грн.*0,197) складає 1500,00 грн, підсумок пенсії (з надбавками) складає 23907,24 грн, та до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії: 20930,00 грн. 
При цьому, основний розмір пенсії обрахований виходячи з 80%  грошового забезпечення (а.с. 9, 20).
Відповідно до матеріалів справи (а.с. 10) 12.09.2023 адвокат позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати позивачу пенсію:
- з 01.03.2022, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії, без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації пенсії, передбаченої постановою КМУ від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2022 році»;
- з 01.03.2023, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії, без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації пенсії, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2023 році».
Також у заяві позивач просив нарахувати йому  з 01.07.2021 щомісячну доплату  у розмірі 2000 грн, передбачену постановою КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження пенсії максимальним розміром.
Листом від 02.11.2023 за № 35514-29256/К-02/8-1500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що йому з 01.07.2021 був проведений перерахунок пенсії відповідно що Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 та встановлена доплата до пенсії в сумі 2000 грн, розмір якої після встановленої доплати становить 9853,20 грн. 
Також позивачу було роз`яснено, що у разі, коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацом першими і  другим  цього пункту, не виплачується, крім випадків коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менш ніж на 2000 грн. Якщо сума  збільшення пенсії під час її перегляду (перерахунку) не досягла 2000 грн, щомісячна доплата, передбачена абзацом першими і  другим  цього пункту, встановлюється в сумі , якої не вистачає до зазначеного розмірі.
Вказано у листі від 02.11.2023 за № 35514-29256/К-02/8-1500/23  також у про те, що  на підставі рішення у справі №420/3566/22, позивачу 23.09.2022  проведений перерахунок пенсії. Оскільки до перерахунку основний розмір пенсії позивача складав 7853,20 грн, а після перерахунку – 15101,78 грн, щомісячна доплата згідно з Постановою КМУ №713 від 14.07.2021 – відсутня.
Щодо індексації пенсії позивача, у листі від 02.11.2023 за № 35514-29256/К-02/8-1500/23, пенсійний орган повідомив, що:
- відповідно до постанови КМУ №118 від 16.02.2022 до розміру пенсії позивача  з 01.03.2022 нарахована індексація в сумі 2642,81 грн;
- відповідно до постанови КМУ №168 від 24.02.2023, з 01.03.2023 позивачу нарахована індексація в сумі 1500 грн.
Також у листі від 02.11.2023 за № 35514-29256/К-02/8-1500/23 пенсійний орган зазначив, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»  прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.12.2022 становить 2093 грн, максимальний розмір пенсії з 01.12.2022 становить 20903 грн.
Повідомлено позивача і про те, що станом на 01.11.2023 розмір пенсії позивача становить 20903 грн. 
Також, апеляційний суд зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі №420/3566/22, яке набрало законної сили 06.06.2022 (ЄДРСР №104174797):
- визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО86889 від 24.06.2021, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО86889 від 24.06.2021, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження пенсії позивача десятьма розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є протиправною, а тому  виплата пенсії позивача  із проведеними нарахуваннями індексації пенсії, відповідно до постанов КМУ №118 від 16.02.2022 та № 168 від 24.02.2023, у розмірі який обмежений десятьма розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, також є протиправним.
Також, задовольняючи вимоги щодо протиправності припинення виплати позивачу підвищення до пенсії в сумі 2000 грн відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021, та щодо відновлення цього права з 14.09.2023, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду, не є переглядом (перерахунком) пенсії на підставі нормативно-правового акту у зв`язку зі зміною  складових грошового забезпечення, а є відновленням порушеного пенсійним органом права позивача на належний розмір пенсії, право на отримання якого виникло у позивача до 01.03.2018.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що не нарахування позивачу підвищення до пенсії відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021 є протиправною бездіяльністю, а не протиправними діями, як помилково вважав позивач.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, які стосуються відсоткового показника основного розміру пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги є передчасними, адже відсотковий показних грошового забезпечення позивача на час виникнення спірних правовідносин залишився незмінним (80%), проте, як порушення  право позивача відбувалось шляхом виплати обрахованого розміру пенсії (з усіма доплатами та індексаціями) в розмірі, який був обмежений десятьма розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено право громадяни на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 01.01.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон № 2262-ХІІ), чинний на час виникнення спірних правовідносин, яким передбачено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років ( частина 1 статті 1 Закону № 2262-ХІІ).
Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст. 10 Закону № 2262-ХІІ).
Заробіток (грошове забезпечення) для обчислення пенсій, врегульовані статтею 43 Закону № 2262-ХІІ.
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку ( ч. 1 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ).
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій ( ч. 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ ).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), яким передбачено, зокрема,  що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії ( пункт 23 цього Порядку).
Отже, органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями щодо проведення перерахунку раніше призначених пенсій, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача, призначеної у відповідності до Закону №2262-XII, апеляційний суд зазначає таке.
Як правильно встановив суд першої інстанції, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом №3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесені зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Апеляційний суд погоджується із зауваженнями суду першої інстанції про те, що питання щодо застосування Закону №3668-VI в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної згідно Закону №2262-ХІІ, було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом (зокрема, постанови від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі №815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі №620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 21 грудня 2021 року у справі №120/3552/21-а, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 12 грудня 2022 року у справі №620/5701/20, від 04 липня 2023 року у справі №420/10528/21).
Верховний Суд виходив з того, що норма ст. 2 Закону №3668-VI в частині обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, є абсолютно тотожною нормі ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, яка вже визнана такою, що суперечить Конституції України (рішення КСУ від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016) та, відповідно, не підлягає застосуванню.
Верховний Суд неодноразово висловив позицію, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а саме з 20 грудня 2016 року по теперішній час, в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону 2262-XII та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цього закону, щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося.
Верховний Суд також неодноразово наголошував, що пенсійний орган свідомо ігнорує рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права осіб, звільнених з військової служби, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», встановлений прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.
Також, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 01.01.2023 встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.
Повертаючись до обставин даної справи, суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, що  встановлено, що  внаслідок проведеного відповідачем з 01.03.2023 перерахунку пенсії позивача, за розмір його пенсії підсумком (з надбавками) склав 23 907,24 грн. При цьому основний розмір пенсії був обрахований виходячи з 80% грошового забезпечення. Але нарахована апелянту пенсії, була йому виплачена у меншому розмірі - 20930,00 грн, тобто в розмірі який дорівнює десяти прожитковим мінімумам для осіб, які втратили працездатність.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що пенсійним органом застосовано обмеження максимального розміру пенсії позивача, та вказані обмеження є протиправним.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо індексації пенсії відповідно до постанов КМУ №118 від 16.02.2022 та №168 від 24.02.2023, апеляційний суд зазначає таке.
16.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (надалі – Постанова КМУ №118), пунктом 2 якої установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 вказаної постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
24.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (надалі – постанова КМУ №168), абзацом першим пункту 2 якої установлено, що з 1 березня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції  від відповідача не надійшло заперечень стосовно того, що згідно постанови КМУ від 16.02.2022 № 118 позивачу нарахована індексація за 2022 рік в сумі 2642,81 грн., а згідно постанови КМУ від 24.02.2023 № 168 нарахована індексація в сумі 1500,00 грн. вказані нарахування підтверджені  матеріалами справи, зокрема протоколом перерахунку пенсії (а.с. 20) та листом відповідача від 02.11.2023 (а.с. 11). 
Проте, з урахуванням того, що максимальний розмір пенсії, призначених відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплата вказаних сум індексації пенсії позивачу не була здійснена.
Вирішуючи дане спірне питання, суд першої інстанції правильно зауважив, що попри наявності у Постановах КМУ № 118 та № 168 застережень про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, на час перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням індексації чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного  висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті з 01.03.2023 пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексацій, передбачених Постановою КМУ №118 та Постановою КМУ № 168 є протиправними та, з метою відновлення порушених прав позивача, підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити з 01.03.2023 позивачу пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексацій, передбачених Постановою КМУ №118 та Постановою КМУ № 168. 
Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо позовних вимог, які стосуються  протиправності дій пенсійного органу у обмеженні розміру пенсії позивача з 12.09.2023 (дата звернення до пенсійного органу) максимальним розміром з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., передбаченої Постановою КМУ № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року, апеляційний суд зазначає таке.
14 липня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (надалі – Постанова КМУ№ 713), пунктом 1 якої установлено з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021 (пункт 1 Постанови КМУ № 713).
Як правильно зазначив суд першої інстанції, питання застосування Постанови КМУ № 713 вже неодноразово вирішалось у постановах Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №600/870/22-а, від 04 квітня 2023 року у справі № 380/25987/21, від 18 квітня 2023 року у справі №560/6528/22, від 26 квітня 2023 року у справі №380/4510/2201 від 01 травня 2023 року у справі №300/2963/22.
Зокрема, у постанові від 08.11.2022 у справі №420/2473/22 Верховний Суд дійшов такого висновку: 
Відповідно до пояснювальної записки до проекту постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018, які мають місце після перерахунку пенсії.
Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону №2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021 зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн.
Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акту Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.
Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з  абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000, 00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акту компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права  особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до листа відповідача (а.с. 11) 02.11.2023 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/3566/22 позивачу був проведений перерахунок пенсії, але, оскільки загальна різниця в розмірі пенсії після проведення перерахунку перевищує 2000 гривень, тому, відповідно до абзацу третього пункту 1 Постанови КМУ №713 відсутні підстави для нарахування та виплати такої доплати.
Як зазначалось раніше, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 420/3566/22, яке набрало законної сили 06.06.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО86889 від 24.06.2021, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку.
Отже, внаслідок проведеного на виконання вказаного рішення суду перерахунку пенсії позивача, відповідач застосував абзац третій пункту 1 Постанови КМУ № 713.
Проте, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо помилковості таких  доводів пенсійного органу, і враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду, правильно зазначив, що, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений пенсійним органом на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього винило до 01.03.2018, такий перерахунок не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, внаслідок чого позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн відповідно до Постанови КМУ № 713.
Також, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльності , а не дій пенсійного органу, з огляду на таке.
Протиправна бездіяльність - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
За загальним правилом діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. 
Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції  правильно зазначив про помилковість позиції позивача про те, що у даних спірних правовідносинах мали місце «протиправні дії», оскільки не нарахування позивачу спірної щомісячної доплати є «протиправною бездіяльністю». 
Оскільки в межах даних спірних правовідносин права позивача порушені протиправною бездіяльністю у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії позивача відповідно до Постанови КМУ № 713, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача у нарахуванні та виплаті з 12.09.2023 позивачу щомісячної доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та обрав правильний спосіб захисту порушеного права, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ нарахувати на виплатити позивачеві щомісячну доплату до пенсії в порядку та розмірах визначених Постановою КМУ № 713, починаючи з 12.09.2023.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги щодо  нарахування та виплати позивачу пенсії з урахуванням щомісячної доплати та індексацій, саме з урахуванням 80 % грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність  обмеження пенсії позивача, яка підлягала виплаті, максимальним розміром, та відновив порушене право позивача на отримання доплати до пенсії встановленої Постановою КМУ № 713, саме шляхом зобов`язання  відповідача нарахувати та виплатити таку доплату в сумі 2000 грн з 12.09.2023, тобто в максимальному розмірі. 
Отже, відновлення порушеного права позивача відбулось шляхом обрання судом першої інстанції оптимального способу відновлення, яке не прив`язане та не залежить від загального розміру пенсії позивача. Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків  апеляційного суду.
Щодо проведення перерахунку пенсії  виходячи з відсоткового її розміру – 80% грошового забезпечення, апеляційний суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано те, що  при обрахунку  індексації, при виконанні рішення в іншій справі, або під час  іншого перегляду (перерахунку) пенсії відповідач здійснив зменшення відсоткового розміру пенсії позивача з 80% на інший менший розмір.
Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність в цій частині спору та про передчасність таких позовних вимог, є правильними.
При цьому  апеляційний суд відхиляє, як помилкове, посилання апелянта на висновки Верховного Суду  у постанові  від 09.12.2020 у справі №813/678/18 та від 09.02.2021 у справі №640/2500/18, оскільки у справі №813/678/18 предметом спору була протиправна відмова у проведенні позивачу перерахунку пенсії на підставі довідки Украероруху, яка була надіслана до пенсійного органу але повернута без виконання (за відсутністю рішення КМУ про зміну розміру складових грошового забезпечення), та відмова у проведені індивідуального перерахунку пенсії позивача, який самостійно подав таку довідку до пенсійного органу; у справі №640/2500/18 предметом спору, окрім іншого було зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії з 77 до 70 відсотків, тобто постанова Верховного Суду в цій справі ухвалена за інших фактичних обставин. 
Отже, доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, також у ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 2-12, 71-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі №420/34596/23 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 03.09.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький