Номер провадження: 22-ц/813/5988/24 
Справа № 522/24330/23-Е
Головуючий у першій інстанції Суворова О.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
учасники справи:
позивач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року, 
встановив:
У грудні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликався на те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ в Одеській області) з 29.10.2005 та отримував пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). ОСОБА_1 отримував пенсію на трьох утриманців: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
У зв`язку з подовженням виплати пенсії по виділеній долі пенсії в разі втрати годувальника утворилась переплата пенсії у розмірі 6 276, 50 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2021, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 19.08.2021 №760.
Утримання розпочато з 01.09.2021 по 20 відсотків пенсії, утримано 4 533, 11 грн; 2 652, 80 грн за період з 01.02.2022 по 30.04.2022, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2022 №1102.
Утримання розпочато з 01.06.2022 по 20 відсотків пенсії, утримано 1 568, 61 грн; 3 746, 80 грн за період з 01.12.2022 по 31.03.2023, що підтверджується протоколом розрахунку боргу та рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.03.2023 №1257.
Утримання розпочато з 01.04.2023 по 20 відсотків пенсії, утримано 447, 87 грн. Утримання з щомісячної виплати по о/р № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , проводилось по 30.09.2023. У зв`язку з припиненням виплати пенсії в разі втрати годувальника з 01.10.2023 залишились три непогашені переплати по подовженню виплати пенсії по виділеній долі. Таким чином, залишки по переплатам пенсій станом на 01.10.2023 складають загальну суму 6 126,51 грн. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача суму надміру виплачених бюджетних коштів у розмірі 6125,51 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2024 у задоволенні позову ГУПФУ в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів – відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ГУПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ГУПФУ в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії задовольнити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми чинного законодавства, а саме: не взято до уваги, що виникнення переплати за період пов`язано з рахунковою помилкою, а саме, відповідачу помилково подовжено виплату пенсії у разі втрати годувальника, що призвело до виникнення переплати, а тому, відповідно до п.1. ч. 1 ст. 1215 такі кошти можуть бути повернуті, через те, що вони набуті у зв`язку з рахунковою помилкою ГУПФУ в Одеській області. Тому, на думку скаржника, кошти у розмірі 6126,51 грн. на підставі ч.1. ст. 1212 ЦК України підлягають безумовному поверненню відповідачем, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію в разі втрати годувальника відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на трьох утриманців, а саме: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
У зв`язку з подовженням виплати пенсії в разі втрати годувальника утворилися три переплати пенсії, у розмірі 6276,50 грн, а саме:
1) 1 743, 39 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2021, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 19.08.2021 №760;
2) 084, 19 грн за період з 01.02.2022 по 30.04.2022, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2022 №1102;
3) 3 298, 93 грн за період з 01.12.2022 по 31.03.2023, згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.03.2023 №1257.
В свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надіслано листи за номерами: №1500-0404-8/104692 від 20.08.2021, №1500- 0504-8/47628 від 17.05.2022 та №1500-0504-8/35637 від 24.03.2023 (а.с.19-20), якими було повідомлено ОСОБА_1 про виникнення переплати пенсії та способи її погашення.
Після припинення виплати пенсії у разі втрати годувальника Головне управління надіслало лист №1500-0504-8/16038 від 13.11.2023 до ОСОБА_1 , яким повідомило про залишки переплат пенсії та про необхідність повернути зайво отримані кошти на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України (а.с.21), однак в добровільному порядку вказана сума пенсії відповідачем повернута не була. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
У постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року зазначено, що відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц (провадження № 61-4504св18), до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка – це результат неправильного застосування правил арифметики, – не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.
Верховний Суд у Постановах по справам: №711/1509/17 від 12.12.2018, №554/1809/17 від 21.06.2018, №307/2100/16-ц від 31.10.2018, № 487/2596/17 від 13.04.2020, провадження 61-123св18 дійшов до на ступних висновків - правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, та відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
З аналізу рішення ЄСПЛ «Рисовський проти України», можна зробити висновок, що фізична особа (як суб`єкт приватного права), не може відповідати за помилки державних органів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при вчиненні юридично значимих дій припустилися помилки.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.ч. 1, 2  ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються:
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії, внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)
Пунктом 3 Порядку № 6-4 передбачено, що повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї, тощо.
Таким чином, зі змісту зазначених норм Закону № 1058-IV та Порядку № 6-4 вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов – зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних», - сказано у повідомленні.
Суд зазначає, що позивачем у справі не представлено, а судом не встановлено жодних доказів в підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідача, а також наявності рахункової помилки у діях ГУПФУ в Одеській області - які спричинили переплату пенсії в розмірі 6125,51 грн.
Оскільки позивачем в ході розгляду справи не доведено недобросовісності з боку відповідача, що є обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих виплат, а також набуття виплат в наслідок рахункової помилки , тому колегія суддів вважає покликання апелянта на ст. ст. 1215, 1212 ЦК України такими, що не заслуговують на увагу. 
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ГУПФУ в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.
постановив:
Апеляційну скаргуГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року залишити без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                  

       Судді: