ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Київ

cправа №  10/5005/9726/2012 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 (у складі колегії суддів: Чередко А. Є. (головуючий), Мороз В. Ф., Чус О. В.) про закриття апеляційного провадження (за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012, до якої приєдналися ОСОБА_1 та Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області)
у справі № 10/5005/9726/2012
за позовом Приватного підприємства «Восход» 
до Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»,
про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2012 року Приватне підприємство «Восход» (Далі - ПП «Восход») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, у якому просило суд визнати за ПП «Восход» право власності на об`єкт нерухомості -споруду склад шлаку доменного на доменних відвалах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), розташований за адресою: вул. Нікопольське шосе, 16, смт Радушне, Криворізький район, Дніпропетровська область.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він придбав у ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» товар (шлак доменний), розташований на землях Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, де відбувалось його складування з 1970 року, обладнав склад для його зберігання, який ввів у експлуатацію відповідно до Акту від 14.09.2012, але відповідач заперечує його право власності на зазначений об`єкт нерухомості.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2012, зокрема, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради  «Криворізьке бюро технічної інвентаризації».
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2012 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 позовні вимоги задоволено. Визнано за ПП «Восход» право власності на об`єкт нерухомості - споруду склад шлаку доменного на доменних відвалах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», розташований за адресою: вул. Нікопольське шосе, 16, смт Радушне, Криворізький район, Дніпропетровська область; стягнуто з Радушненської селищної ради на користь ПП «Восход» 3   471,00 грн витрат на судовий збір.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2014 за заявою ПП «Восход» роз`яснено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 щодо визнання за ПП «Восход» права власності на об`єкт нерухомості - споруду склад шлаку доменного на доменних відвалах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», розташований за адресою: вул. Нікопольське шосе, 16, смт Радушне, Криворізький район, Дніпропетровська область, площею території відкритого складу у відповідності з договором купівлі-продажу від 26.11.2008 №1200S/B-1104  - 8,2 га.
01.11.2023 ОСОБА_2 як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 у справі № 10/5005/9726/2012 вирішено питання про його права, інтереси та обов`язки, подав до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування свого права на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 послався на те, що він у серпні 2020 році набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221855500:02:001:0683; під час розгляду Криворізьким районним судом справи № 177/309/22 за позовом ПП «Восход» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасуванням наказу, скасування державної реєстрації та визнання недійсними договорів, йому стало відомо, що на його земельній ділянці знаходиться склад шлаку доменного, право власності на який визнано за ПП «Восход» оскаржуваним судовим рішенням. Зазначив, що оскаржуваним судовим рішенням порушено його права та інтереси; таке рішення прийнято на підставі неналежних доказів та не відповідає вимогам законодавства. Також вказав, що саме існуванням цього рішення обґрунтовані позовні вимоги ПП «Восход» у справі № 177/309/22.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2024 поновлено ОСОБА_2 строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі  № 10/5005/9726/2012.
01.04.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012, у якій, посилаючись на порушення оскаржуваним судовим рішенням його прав та інтересів як власника земельної ділянки з кадастровим номером 1221855500:02:001:0683, яку він придбав у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2020, просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012.
05.04.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру) про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012, у якій просив апеляційну скаргу   ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2024 прийнято до розгляду заяву ГУ Держгеокадастру про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014 у справі № 10/5005/9726/2012, до якої приєдналися ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру, закрито.
Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 Господарського кодексу України (далі - ГПК України)), просить ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушенням судом апеляційної інстанції положень статті 264 ГПК України. Також зазначає, що на час прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції селищна рада не була належним відповідачем. Зазначає, що ПП «Восход» не мало законних прав здійснювати самочинне будівництво на цій земельній ділянці; оскаржуване судове рішення порушує його права та інтереси, як власника спірної земельної ділянки, на якій розташоване незаконно збудоване майно ПП «Восход».
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.06.2024 відкрито касаційне провадження у справі № 10/5005/9726/2012 за касаційною скаргою ОСОБА_2 з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Також, не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 ГПК України), просить ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
За доводами касаційної скарги ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції порушено положення статті 264 ГПК України. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що лише власник земельної ділянки або особа, якій вона була відведена для здійснення будівництва, мають право здійснювати будівництво або будівельні роботи на такій земельній ділянці; станом на момент постановлення спірного судового рішення розпорядження спірною земельною ділянкою мала право Криворізька районна державна адміністрація або Дніпропетровська обласна державна адміністрація залежно від цільового призначення землі; з незрозумілих підстав до участі у справу не було залучено  державний орган уповноважений представляти інтереси держави - власника земельних ділянок, на якій було розташовано спірне нерухоме майно; ПП «Восход» не мало право на здійснення забудови земельної ділянки, оскільки право на землю є первинним по відношенню до права власності на нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.06.2024 відкрито касаційне провадження у справі № 10/5005/9726/2012 за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Крім того, не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у червні 2024 року ГУ Держгеокадастру звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 ГПК України), просить ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги ГУ Держгеокадастру посилається на порушення судом апеляційної інстанції положень статей 251, 252, 253 ГПК України. При цьому скаржник зазначає, що оскаржуваними рішеннями було грубо порушено право державної власності на землю, що з невідомих підстав було залишено поза увагою апеляційного суду та є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Посилається на те, що оскаржуване судове рішення стосується прав, інтересів та обов`язків ГУ Держгеокадастру; ПП «Восход» незаконно зайняло та використовувало земельну ділянку.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.07.2024 відкрито касаційне провадження у справі № 10/5005/9726/2012 за касаційною скаргою ГУ Держгеокадастру з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Новопільська сільська рада та ПП «Восход» у відзивах на касаційні скарги посилаються на законність та обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, просять касаційні провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру закрити на підставі пункту 3 частини 1 статті 296 ГПК України. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 300 ГПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2).
Верховний Суд, переглянувши ухвалу суду апеляційної інстанцій у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до частини 2 статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.
Частиною 1 статті 17 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з положеннями частини 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. 
У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.
При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме. 
Подібний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19.
Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, який подав апеляційну скаргу, та про які конкретно.
У разі, якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене вище не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3).
За змістом пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а, отже, немає і суб`єкта апеляційного оскарження (постанови Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 28.08.2023 у справі № 910/15967/21, від 14.09.2023 у справі № 910/17544/20).
Згідно з частиною першої статті 265 ГПК України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
Приєднання до апеляційної скарги - це вияв позиції особи, яка бере участь у справі (чи іншої особи, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки), стосовно підтримки повністю або частково змісту (обґрунтування) та вимог апеляційної скарги, яку подала інша особа.
Отже, приєднання до апеляційної скарги - це також допоміжний інститут для осіб, які погоджуються з доводами апеляційної скарги і бажають їх підтримати у наведеному в апеляційній скарзі обсязі (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 21.03.2023 у справі № 910/22855/17).
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права, інтереси та обов`язки, послався на те, що він у серпні 2020 року набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером 1221855500:02:001:0683, на якій розташовано спірне майно.
ОСОБА_1 , приєднуючись до апеляційної скарги ОСОБА_2 , підтримав доводи останнього, а також зазначив, що у 2020 році фізичними особами, у тому числі ОСОБА_2 , було набуте право власності на 5 земельних ділянок, у тому числі з кадастровим номером 1221855500:02:001:0683, на якій розташоване спірне майно. У подальшому ОСОБА_1 на підставі цивільно-правових договорів набув право власності на зазначені земельні ділянки. Земельну ділянку з кадастровим номером 1221855500:02:001:0683 він придбав у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2020. Вважав, що оскаржуваним судовим рішенням також вирішено питання і про його права, інтереси та обов`язки.
ГУ Держгеокадастру, приєднуючись до апеляційної скарги ОСОБА_2 , підтримав доводи, викладені у апеляційній сказі ОСОБА_2 щодо порушення оскаржуваним судовим рішенням прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_2 . При цьому, як вбачається зі змісту поданої ГУ Держгеокадастру заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 , інших мотивів та обґрунтувань, зокрема, щодо порушення оскаржуваним судовим рішенням саме прав, інтересів та обов`язків ГУ Держгеокадастру останній не навів.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши та надавши оцінку доводам, зазначеним у апеляційній скарзі та заявах про приєднання до неї, встановив, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (2012 рік) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були власниками спірної земельної ділянки, відповідно таким рішення і не могли бути вирішені питання про будь-які їх права, інтереси та обов`язки, а відтак будь-яких правовідносин щодо володіння чи користування спірною земельною ділянкою між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та учасниками даної справи не існувало на час постановлення оскаржуваного ними в апеляційному порядку судового рішення.  
Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що оскільки предметом розгляду у справі № 10/5005/9726/2012 були позовні вимоги ПП «Восход» про визнання права власності на об`єкт нерухомості - споруду склад шлаку доменного на доменних відвалах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», обґрунтовані з посиланням на статтю 392 ЦК України невизнанням відповідачам права власності на цій об`єкт нерухомості, тому дослідження обставин користування позивачем земельною ділянкою, на якій розташоване спірне майно, не входило до предмету доказування, відповідно і  правова оцінка таким обставинам судом не надавалася, а відтак питання користування позивачем земельною ділянкою, на якій розташоване спірне майно, судом також не вирішувалося.
Дослідивши зміст рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 у справі № 10/5005/9726/2012, суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось жодних питань про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 , оскільки ні описова, ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення суду першої інстанції у даній справі не містять будь-яких суджень чи висновків суду саме про їх права, інтереси та (або) обов`язки.
При цьому, самим апелянтом та особами, які приєднались до його апеляційної скарги, також не вказано конкретні пункти, абзаци тощо мотивувальної або резолютивної частини оскаржуваного рішення, в яких йдеться про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 , та про які саме. 
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, розглянувши в межах доводів та вимог апеляційну скаргу та заяви про приєднання до апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів ОСОБА_2 щодо вирішення оскаржуваним судовим рішенням та ухвалою питання про його права, інтереси та обов`язки, та про безпідставність доводів ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру, викладених у їх заявах про приєднання до касаційної скарги.
За таких обставин та ураховуючи положення статті 264 ГПК України висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 та ухвалу від 01.10.2014, до якої приєднались ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру, є правомірним.
Посилання ГУ Держгеокадастру на неврахування судом апеляційної інстанції аргументів, наведених у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, оскільки такі аргументи не були зазначені ГУ Держгеокадастру у заяві про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 , а відтак не були, і не могли бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції.
Доводи касаційних скарг скаржників ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ГУ Держгеокадастру) щодо незаконності постановленого судом першої інстанції рішення, не могли бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у скаржників права на апеляційне оскарження, а відтак і не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (постанова від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, оскільки в процесі його правозастосування гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися (постанова від 21.02.2020 у справі № 813/2646/18).
Право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.
Відповідно до частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи викладене, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах доводів касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційних скарг ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , ГУ Держгеокадастру без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.
Судовий збір за подання касаційних скарг в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі № 10/5005/9726/2012 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                                І. С. Берднік
Судді:                                                                                                                В. А. Зуєв
                                                                                                                І. С. Міщенко