ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
14 серпня 2024 року
м. Харків
справа № 632/1818/23
провадження № 22-ц/818/1601/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря – Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2024 року, ухвалене суддею Кочнєвим О.В.,
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Красноперова Сергія Георгійовича звернулася до суду із заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.02.2020 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)(актовий запис №28).
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на відсутність у сторін дітей, та той факт, що сторони мають різні погляди на подальше знаходження у шлюбі, у сім`ї виникають сварки, на час подання позову сторони фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство.
Рішенням  Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб, укладений між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 лютого 2020 року та зареєстрований Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)(актовий запис №28). Після розірвання шлюбу позивачці залишено дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », оскільки вона його при реєстрації шлюбу не змінювала. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу скасувати, залишити позовну заяву без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ні він, ні позивач не отримували копії ухвали про відкриття провадження, а отже були позбавлені можливості звернутися до суду із заявами, в тому числі і про закриття провадження, оскільки ще до відкриття провадження вони примирилися і стали проживати разом. Вказує, що позивач повідомляла про примирення свого представника, однак представник, мабуть у зв`язку із зайнятістю не подав заяву про закриття провадження.
01 квітня 2024 року ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, позовну заяву залишити без розгляду, провадження у справі закрити.
27 травня 2024 року ОСОБА_2 подав заяву, в якій просить його апеляційну скаргу задовольнити та розгляд справи проводити за його відсутності.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно  ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати.
Колегія судді погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 14.02.2020 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, який був зареєстрований Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)(актовий запис №28), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке після розгляду справи погашається (а.с.10).
Від шлюбних відносин сторони дітей не мають.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України).
Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили залишити позовну заяву без розгляду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду – відмовлено, оскільки стадія процесу, на якій позивач міг подати заяву про залишення позову без розгляду на підставі положень п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України вже минула, між тим позивачу ОСОБА_1 роз`яснено, що вона не позбавлена можливості звернутися до апеляційного суду із заявою про відмову від позову відповідно до положень ст.373 ЦПК України.
Між тим, позивач такого бажання не виявила та своїм правом на відмову від позову не скористалася, отже, відсутні підстави і для скасування рішення суду першої інстанції.
Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення виготовлено 19 серпня 2024 року.

Головуючий –                                                                Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                О.В. Маміна

                                                                       О.Ю.Тичкова