ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року	Львів	Справа № 380/14137/24 пров. № А/857/19706/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року (постановлену головуючим – суддею Кравців О.Р. у м. Львові) про повернення позовної заяви у справі № 380/14137/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати порушення Сокільницькою сільською радою права на інформацію, а саме: ненадання відповіді на Запит від 11.04.2024;
зобов`язати Сокільницьку сільську раду надати відповідь на запит від 11.04.2024.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 позовну заяву залишено без руху. Запропоновано протягом 10-ти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки.
На виконання вимог ухвали від 08.07.2024 позивач подав до суду 10.07.2024 клопотання, в якому просив чітко вказати, які документи він повинен надати суду та вважалась належним доказом неспроможності сплати судового збору. Також, до клопотання позивач долучив виписки з депозитного рахунку за 2022-2024 роки.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 позивачу продовжено на п`ять днів строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання документів, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду або доказів сплати судового збору.
На виконання вимог ухвали від 15.07.2024 позивач подав клопотання,  в якому вказав, що на даний час довідка про склад сім`ї скасована, тому надати такі позивач не може. Крім того, позивач просив витребувати в Синельниківської районної державної адміністрації інформацію про наявність/відсутність у позивача пільг, допомог, сукупний дохід сім`ї позивача, тощо. Також, до клопотання позивач надав частину відповідей від банківських установ щодо відкритих рахунків у таких установах.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 позовну заяву повернуто позивачу.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору, а відтак не усунув недоліки позовної заяви.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що суд першої інстанції проігнорував доводи клопотання позивача, не надав оцінку майновому стану та не визначив, чи позивач має можливість сплатити судовий збір і чи такий збір не є перешкодою доступу до правосуддя, суд не вказав також яких доказів бракує. Вважає, що судом першої інстанції не надано  оцінки поданим доказам неспроможності сплати судового збору. Скаржник зазначає, що суд не вказав жодного документу який я міг би ще здобути та надати для підтвердження неспроможності сплати збору.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції передбачену в ч. 2 ст. 312 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями цієї статті.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Форма та зміст позовної заяви, а також документи, які до неї додаються, визначені у статтях 160 та 161 КАС України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Пунктом 1 ч. 4 наведеної статті встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відтак, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. В ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.
Як слідує з матеріалів справи, що позивачем при звернення до суду з позовною заявою не було сплачено судовий збір, у зв`язку з чим суд першої інстанції ухвалою від 08.07.2024 позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів такої сплати.
Так, зокрема з ухвалі від 08.07.2024 зазначено, що 04.07.2024 позивач подав до суду клопотання, в якому просить відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір або звільнити його від сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що позивач займається лише громадською діяльністю в напрямку посилення громадянських прав в Україні та в сфері захисту довкілля, захищає екологічні права свої та громадян. Позивач не належить до пільгових категорій населення, не має майнових та речових прав, земельних ділянок, інтелектуальної власності, рухомого майна, в 2022 році доходів окрім компенсації судового збору не мав; у 2023 році особистих доходів не мав, а всі наявні ресурси витратив для сплати судових зборів та проведення громадської безоплатної діяльності.
На підтвердження відсутності коштів для сплати судового збору позивач подав до суду витяг з ЄДРТЗ про відсутність транспортних засобів станом на 30.01.2024, відомості з ДРФО про те, що з І кварталу 2023 року по І квартал 2024 року йому не нараховано доходів; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.05.2024 про відсутність зареєстрованого нерухомого майна станом на 09.05.2024; виписки з депозитного рахунку за 2020-2023 роки.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку. що зазначені документи не дають повної інформації стосовно неможливості сплати позивачем судового збору, зокрема, але не виключно, таку інформацію може мати довідка АТКБ «Приватбанк» та інших банків про відкриті позивачем рахунки станом на 2022 рік і раніше, довідка про рух коштів по рахунках, що відкриті, зокрема, у цьому банку в тому числі по рахунку «Скарбничка» з 29.07.2013.
Тобто суд виснував, що позивач не надав до суду всіх доказів, щодо наявності у нього пільг із сплати судового збору, встановлених статтею 5 Закону України «Про судовий збір».
На виконання вимог ухвали від 08.07.2024 позивач подав до суду 10.07.2024 клопотання, в якому просив чітко вказати, які документи він повинен надати суду та вважалась належним доказом неспроможності сплати судового збору. Також, до клопотання позивач долучив виписки з депозитного рахунку за 2022-2024 роки.
15.07.2024 позивачу продовжено на п`ять днів строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання документів, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду або доказів сплати судового збору.
Так, зокрема суд першої інстанції постановляючи ухвалу від 15.07.2024 зазначив, що суд вже встановлював, що на підтвердження відсутності коштів для сплати судового збору позивач подав до суду витяг з ЄДРТЗ про відсутність транспортних засобів станом на 30.01.2024, відомості з ДРФО про те, що з І кварталу 2023 року по І квартал 2024 року йому не нараховано доходів; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.05.2024 про відсутність зареєстрованого нерухомого майна станом на 09.05.2024; виписки з депозитного рахунку за 2020-2023 роки.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що згідно з випискою по картці/банківському рахунку за період з 01.01.2023-31.12.2023, долученої до клопотання від 10.07.2024, за вказаний період у позивача наявні надходження на рахунок в сумі 79484,13 грн. Сума судового збору, що підлягає сплаті за подання даного адміністративного позову до суду, складає 968,96 грн. та не перевищує 5 відсотків (3974,20 грн.) від річного надходження по вказаній картці/банківському рахунку позивача.
Також, суд встановив, що позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують відсутність отримання будь-яких пільг, компенсацій, допомог, відсутність осіб, що перебувають на утриманні, доказі відсутності відкритих рахунків в інших банківських установах, тощо. Окрім того, інформацію щодо скрутного майнового стану позивача може мати інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, виписка з банківського рахунку позивача про наявність чи відсутність коштів на рахунку, їх рух протягом попередніх років, довідка про склад сім`ї та сукупний дохід родини тощо.
Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що документи не містять інформації про наявність у позивача рухомого майна, не містять усієї інформації про наявність у позивача банківських рахунків та коштів на них, не містять інформації про рух коштів протягом попередніх років, компенсації, сукупного доходу родини, про склад сім`ї тощо.
19.07.2024 на виконання вимог ухвали позивачем подано клопотання в якому покликається на те, що:
довідка про склад сім`ї є скасованою, вона є скасованою, вона не видається вже 5 років бо є скасованою, і тому вона не видається бо її держава скасувала про що я вам неодноразово повідомляв у клопотаннях від 04.07.2024 та 10.07.2024, то нащо ви знову про неї вказуєте. -довідку про доходи я вже надавав;
заробітної плати не має, виплат по безробіттю не має про що надав довідку;
пенсії не має про що надав довідку;
довідки про всі його рахунки (скарбничка і волонтерський рахунок вже надано було);
зазначив, що він не отримую ніяких членів сім`ї про що вже повідомляв, внього немає доходів, про яке утримання взагалі йде мова.
Разом з цим суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, зокрема дійшов висновку, що викладені позивачем доводи щодо неспроможності сплати судового збору в цій справі через ініціювання ним у зв`язку з громадською діяльністю інших судових справ та долучені до позовної заяви докази не дають підстав для висновку про необхідність звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви.
Однак на переконання апеляційного суду такі висновки суду першої інстанції є помилковими з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 ст. 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI), статтею 8 якого встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист.
Конституційний Суд України у рішенні “У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України “Про авторське право і суміжні права”” №12-рп/2013 від 28.11.2013 року, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати»(підпункт 12 пункту D). Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є майновий стан заявника. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на позивача. При зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження неможливості сплати судового збору апелянтом, зокрема надано: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно яких за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня.
Щодо посилання суду першої інстанції на наявну в матеріалах справи виписку по картці/банківському рахунку за період з 01.01.2023-31.12.2023, з якої вбачається, що за вказаний період у позивача наявні надходження на рахунок в сумі 79484,13 грн то колегія суддів зазначає наступне.
В матеріалах справи наявна довідка про відкриття рахунка фізичною особою номер НОМЕР_1 (а.с. 12), з якої слідує, що такий відкрито відповідно до Порядку формування та ведення Реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення  національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії російської федерації у Донецькій та Луганський областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил, і суд першої інстанції цього не врахував, що кошти знаходяться на волонтерському рахунку.
Відтак колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що кошти на вказаному рахунку не можна віднести до його доходу.
Крім цього, в матеріалах справи наявні: витяг з ЄДРТЗ про відсутність транспортних засобів станом на 30.01.2024, відомості з ДРФО про те, що з І кварталу 2023 року по І квартал 2024 року йому не нараховано доходів; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.05.2024 про відсутність зареєстрованого нерухомого майна станом на 09.05.2024; виписки з депозитного рахунку за 2020-2023 роки, докази відсутності прав інтелектуальної власності, відповіді з банків.
Відтак, апеляційний суд вважає, що позивачем належними доказами доведено відсутність доходів у 2023 році.
Варто вказати, що майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статтей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами.
Тож, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір» повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати може бути, наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає скаргу.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в ухвалі від 18.03.2021 у справі № 824/1571/19-а.

Колегія суддів поділяє доводи скаржника, що зі змісту оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції вбачається, що при винесені такої надані позивачем документи судом належним чином не проаналізовано, наведенні позивачем підстави для звільнення від сплати судового збору, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк, залишено поза увагою суддею суду першої інстанції, тоді як в ухвалі судді Львівського окружного адміністративного суду не зазначено, які документи слід подати на підтвердження неспроможності сплати судового збору позивачем.

Враховуючи зазначене вище, колегії суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про повернення позовної заяви є помилковим.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 380/14137/24 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.   

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар