ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4656/24 Справа № 201/13378/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 — адвоката Самухи Анни Олександрівни на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса про зняття арешту з майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 12 жовтня 2018 року на підставі договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором вона набула право вимоги за кредитним договором №07/07-ФЛ-3 від 07 березня 2007 року та за договором іпотеки, укладеними між ТОВ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ОСОБА_2 . Внаслідок невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом реєстрації за нею права власності на нерухоме майно.  ОСОБА_1 вказує, одночасно вона дізналася, що на належне їй нерухоме майно накладений арешт ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська та постановою державного виконавця. Позивач зазначила, що оскільки вона не є учасником цивільної справи, в межах якої накладений арешт, та не є стороною виконавчого провадження, вона позбавлена можливості скасувати арешт, в інший спосіб. На підставі викладеного  ОСОБА_1 просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-6590/10 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, застосований як захід забезпечення позову; постанови №18124939 від 18 березня 2010 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, скасувавши державну реєстрацію обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №18124939 від 18 березня 2010 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, яким було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
В апеляційній скарзі представник позивача  ОСОБА_1  — адвокат Самуха А.О. просить рішення суду від 25 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Звернувшись до суду із вказаним позовом,  ОСОБА_1 просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі №2-6590/10 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, застосований як захід забезпечення позову; постанови №18124939 від 18 березня 2010 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, скасувавши державну реєстрацію обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №18124939 від 18 березня 2010 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, яким було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона, як новий іпотекодержатель, реалізувала своє право звернення стягнення на предмет іпотеки та зареєструвала за собою право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , однак арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-6590/10 та накладений постановою у виконавчому провадженні №18124936 від 18 березня 2010 року, позбавляє її можливості розпоряджатися своїм майном та обмежує право власності.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що доказів того, що накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 постановою у виконавчому провадженні В-24 № 18124936, виданою 18 березня 2010 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, відбулося саме на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року про забезпечення позову у цивільній справі № 2-6590/10 матеріали справи не містять та таких доказів суду надано не було.
Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
       Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
       У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
       Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
       Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
       У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
       Пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку
       Відповідно до частини першої статті 59 Закону України “Про виконавче провадження” особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
       Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України “Про виконавче провадження” підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
       Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
       Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках – особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
       У справі встановлено, 07 березня 2007 року між ТОВ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є АТ “Банк “Фінанси та Кредит”, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 07/07-ФЛ/03 (а.с.16).
       07 березня 2007 року  у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 07/07-ФЛ/03 від 07 березня 2007 року, між  ТОВ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є АТ “Банк “Фінанси та Кредит”, та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №07/07/01/03, відповідно до умов якого  ОСОБА_2 передав в іпотеку ТОВ “Банк “Фінанси та Кредит” нерухоме майно житлового призначення, а саме: 1- кімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16, 18-20).
       Іпотечний договір №07/07/01/03 07 березня 2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. та зареєстрований у реєстрі за №1501 (а.с.18-20).
       На вказаному іпотечному договорі №07/07/01/03 від 07 березня 2007 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. зазначено про накладення заборони відчуження квартири, що є предметом іпотеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 . Зареєстровано у реєстрі за №19 (а.с.18-20).
       З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 11 жовтня 2023 року вбачається, 07 березня 2007 року внесено запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.22, 23).
       20 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. було внесено запис про обтяження № 39958682 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження В-24 №18124936, виданої 18 березня 2010 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, щодо арешту нерухомого майна ОСОБА_2 (а.с.22).
       20 жовтня 2018 року між ТОВ “ФК “Фінмарк” та ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №707/09-18-К, за умовами якого відбулося відступлення право вимоги за кредитним договором № 07/07-ФЛ/03 від 07 березня 2007 року та іпотечним договором №07/07/01/03 від 07 березня 2007 року, укладеними між ТОВ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ОСОБА_2 (а.с.14-16, 18-20).
       У Державному реєстрі речових прав наявні записи: № 28253641, вчинений на підставі рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Малого О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43368097 від 05 жовтня 2018 року, підстава внесення запису - договір відступлення права вимоги від 24 квітня 2007 року, виданий приватним нотаріусом Морозовою С.В., іпотекодавцем та іпотекодержателем відповідно вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; №28232578, вчинений на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43345320 від 04 жовтня 2018 року, де зазначено підставою внесення запису договір іпотеки від 07 березня 2007 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., особою, майно якої обтяжується вказаний ОСОБА_2 , та особою в інтересах якої встановлено обтяження зазначене ТОВ “ФК “Фінмарк” (а.с.23).
       У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження №39958511, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55974859 від 28 грудня 2020 року щодо заборони на нерухоме майно ОСОБА_2 на користь ТОВ “ФК “Фінмарк” (а.с.23).
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року було витребувано із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська: для огляду у судовому засіданні цивільну справу №2-6590/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми (а.с.122, 123).
       Із цивільної справи №2-6590/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цій цивільній справі, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , до розгляду спору по суті. Заборонено КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” видавати які-небудь документи, які пов`язані з квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , до розгляду спору по суті (а.с.140).
       Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2010 року у справі №2-6590/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 184800 грн. основного боргу, 4656 грн. 96 коп. - 3% річних та 25883 грн. 76 коп. пені, а всього 215 340 грн. 72 коп. вирішено питання судових витрат у справі (а.с.141, 142).
       Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2011 року описку, допущену при наборі тексту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2010 року у справі №2-6590/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми — виправлено, замість помилково зазначеному по всьому тексту рішення прізвища позивачів - “ ОСОБА_4 ”, читати вірно - “ ОСОБА_5 ” (а.с.143).
       Вказане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2010 року набрало законної сили.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року було витребувано із Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) наступні докази: інформацію про те, перебуває, чи перебувало на виконанні виконавче провадження В-24 №18124936 щодо арешту нерухомого майна ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі постанови №18124936 від 18 березня 2010 року, видавник Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ; належним чином завірену копію виконавчого провадження В-24 №18124936 щодо арешту нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі постанови №18124936 від 18 березня 2010 року, видавник Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ (а.с.125, 126).
       На виконання ухвали суду від 16 квітня 2024 року про витребування доказів, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) повідомили суд, що на виконанні у відділі з 18 березня 2010 року перебувала ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , до розгляду спору по суті (а.с.144).
       З інформації ВП-спецрозділ вбачається, виконавче провадження №18124936 завершено. Назва документа- ухвала суду від 15 лютого 2010 року №2-6590/10, суб”єкт, що видав - Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, боржник ОСОБА_2 , стягувач — ОСОБА_3 25 червня 2010 року виконавче провадження закінчено, підстава — ухвала суду виконана фактично та у повному обсязі (а.с.147).
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року було витребувано із Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) наступні докази: - інформацію про те, перебуває, чи перебувало на виконанні виконавче провадження на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2010 року у справі №2-6590/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 184800 грн. основного боргу, 4656 грн. 96 коп. - 3% річних та 25883 грн. 76 коп. пені, а всього 215 340 грн. 72 коп., якщо вказане рішення суду перебуває чи перебувало на виконанні, надати інформацію стосовно стадії виконавчого провадження, яка сума грошових коштів стягнута на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2010 року у справі №2-6590/10 (а.с.148-150).
       На виконання ухвали апеляційного суду від 04 червня 2024 року про витребування доказів, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) повідомили суд про те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №48933411 з примусового виконання виконавчого листа №2-6590/2010, виданого 06 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 184800 грн. основного боргу, 4656 грн. 96 коп. - 3% річних та 25883 грн. 76 коп. пені, а всього 215 340 грн. 72 коп. 10 липня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” (транспортний засіб боржника не розшуканий протягом року з дня оголошення розшуку). Під час перебування виконавчого листа на виконанні грошові кошти з боржника не стягувалися. Перевіркою відомостей АСВП встановлено, виконавчий лист №2-6590/2010, виданий 06 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська станом на 21 червня 2024 року на виконанні у відділі на теперішній час не перебуває (а.с.158-160).
       Встановлено, та з матеріалів справи вбачається, право вимоги у  ОСОБА_1 , як у іпотекодержателя, виникло 20 жовтня 2018 року на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №707/09-18-К, про що були внесені відомості до Державного реєстру.
       З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 11 жовтня 2023 року вбачається, 07 березня 2007 року внесено запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та вказана заборона була здійснена на договорі іпотеки за №19, тобто належно зареєстрована заборона за іпотечним договором виникла раніше, ніж накладення арешту на нерухоме майно після постановлення ухвали Жовтневого  районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі №2-6590/10, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на вказаний період часу на праві власності ОСОБА_2 .
       Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про іпотеку", - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
       Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 Закону України "Про іпотеку":
- у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки;
- пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
       Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.
       У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17 викладено правовий висновок, у разі, коли належно зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, інших, ніж іпотекодержатель, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому немає підстав для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, є лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.
       Отже, враховуючи, що спірна квартира є іпотечним майном, належно зареєстрована заборона за іпотечним договором на цю квартиру була зареєстрована 07 березня 2007 року, тобто раніше ніж накладення арешту на нерухоме майно після постановлення ухвали Жовтневого  районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі №2-6590/10 за позовом  ОСОБА_3  до ОСОБА_2  про стягнення суми, якою було накладено арешт на квартиру, наявні правові підстави для звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1 , власником якої є позивач у цій справі ОСОБА_1 , що був накладений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі №2-6590/10, та наявні підстави скасування державної реєстрації обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на підставі постанови у виконавчому провадженні №18124939 від 18 березня 2010 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК  України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1  — адвоката Самухи Анни Олександрівни - задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса про зняття арешту з майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень — скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса про зняття арешту з майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень — задовольнити.
Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 , накладеного на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2010 року у цивільній справі №2-6590/10 за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 про стягнення суми, обтяження №39958682, зареєстроване 20 березня 2010 року приватним нотаріусом Вакуленко С.О., Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Вакуленко С.О., Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження серія та номер В-24 №18124936, виданий 18 березня 2010 року, видавник Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ, у виконавчому провадженні №18124939, яким було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова