П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/5326/24                   Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна   
                           Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
04 липня 2024 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2024 року   ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

1.1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 046150012065 від 15.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

1.2. Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 08.03.2023 ОСОБА_1 та прийняти рішення, з урахуванням наданої судом правової оцінки обставин цієї справи.

1.3. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім.

2. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. ОСОБА_1 ( надалі- апелянт), не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4.1. Апелянт зазначає про поважність причин пропуску строку, що були зумовлені скрутним матеріальним становищем.

ІІ. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

5. Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними, оскільки наведені позивачем обставини не є об`єктивно непереборними або такими, що пов`язані з дійсними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення позивача до суду.

6. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

7. Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

8. За правилами ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

9. З аналізу наведених норм КАС України вбачається, що метою залишення позову без руху є усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

10. При цьому, особа, яка подала позов не у відповідності до встановлених вимог, має бути обізнана про недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і строк, встановлений для усунення недоліків.

11. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

12. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

13. З матеріалів справи відомо, що про спірне рішення № 046150012065 позивач дізнався 15.03.2023. Позовна заява подана до Вінницького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку лише 18.04.2024, тобто із значним пропуском строку звернення до суду, шестимісячний строк звернення позивача до суду із позовом про перерахунок пенсії сплив.

14. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом отримано 04 травня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

15. 13.05.2024 від   ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній в якості поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, як і в позовній заяві, покликався на скрутне матеріальне становище. Зокрема, позивач вказав, що за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року він не отримував доходу, на підтвердження чого надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 28.03.2024, в якому зазначено про відсутність в податкового органу інформації щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) позивачу доходу за період з І кварталу 2023 року по ІV квартал 2023 року. 

16. Поряд із цим, вказав, що щомісячно отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 3000,00 грн.

17. Отже, позивач зазначив, що причиною пропуску звернення до суду є його фінансова неспроможність отримання правничої допомоги.

18. Однак, відповідно до Закону України № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", який визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги. Безоплатною первинною правовою допомогою в силу положень ст. 7 Закону № 3460-VI є вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

19. Статтею 8 Закону № 3460-VI визначено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.

20. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 3460-VI, право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, зокрема, особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також особи з інвалідністю, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

21. Тому, таким чином можна дійти висновку, що наведені вище норми гарантують право на безоплатну правову допомогу і позивач міг скористатися такою допомогою для захисту своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах, незалежно від свого майнового стану.

22. З матеріалів справи відомо, що у позивача не має можливості надати суду докази звернення за отриманням правничої допомоги у строки визначені КАС України та відмови у її наданні, оскільки остання була надана у вигляді усної консультації. 

23. Також, повідомив, що наразі отримує правничу допомогу  від міжнародної неурядової гуманітарної організації "Міжнародний комітет порятунку" (IRC).

24. Ухвалою суду першої інстанції від 20.05.2024 року вказані причини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними.

25. Жодних інших обґрунтувань поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску цього строку, які є тими об`єктивно непереборними, не залежними від волевиявлення особи, що звернулась до суду, та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем до суду не надано.

26. Апеляційний Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку. (Позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19).

27. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

28. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

29. Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду та будь-яких переконливих обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами скаржниками не наведено та не доведено, колегія суддів Апеляційного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

30. Перевіряючи доводи апелянта, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), викладені, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58), відповідно до яких принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Водночас, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (пункт 29).

31. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.

32. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

33. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

34. Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч.8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

ІІІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

35. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

36. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

37. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

39. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.