КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4808/2024   

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            28 лютого 2024 року                                                                  м. Київ
                                                                                                                Справа № 355/575/20
                                                                                                          
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                                                Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Чальцевої Т.В., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
встановив:
 
У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.02.2020 року о 09 годині 30 хвилин на вул. Набережна в селищі Баришівка Київської області ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді перехрестя з вул. Березанська не надав перевагу в русі автомобілю «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вул. Березанська, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом позивача. Внаслідок ДТП автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. 
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 06.03.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AO № 6609843. 
З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно зі звітом від 03 березня 2020 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 118 500,23 грн, а вартість матеріального збитку без урахуванням коефіцієнта фізичного     зносу - 201 068,39 грн. 
24.04.2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило позивачу частково суму заподіяних збитків в розмірі 81 659,50 грн, однак страховою компанією не відшкодовано повну вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу згідно з лімітом відповідальності, а тому вказана сума має бути стягнута зі страхової компанії в розмірі 36 840,73 грн (118 500,23 грн - 81 659,50 грн = 36 840,73 грн). Крім того, з ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, які полягають у різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вартістю збитків з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що склала 82 568,16 грн (201 068,39 грн - 118 500,23 грн =    82 568,16 грн) .
18.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, у якій зазначив, що згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи розмір матеріального збитку автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 102 311,19 грн. ПАТ НАСК «Оранта» виплачену позивачу вказану суму коштів, у зв`язку із чим він не має претензій до ПАТ НАСК «Оранта» та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 67 606 грн.
Із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь 67 606 грн шкоди, завданої внаслідок ДТП. 
 
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Скасовано ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 12 червня 2020 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль «VolkswagenCaddy», д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, шасі, кузов, рама, коляска №     НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .
 
Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити  позовні вимоги, посилаючись на його необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що оскільки відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи розмір матеріального збитку автомобіля «RENAULT TRAEIC», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 169 917,20 грн, а ПАТ «НАСК «Оранта» йому виплатило суму коштів в розмірі 102 311,19 грн, з урахуванням різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, у зв`язку з чим з відповідача відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме в розмірі 67 606 грн. 
ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу страхове відшкодування з урахуванням різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином, в даному випадку, розмір страхового відшкодування, яке отримав ОСОБА_1 викликане, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат. В той же час, вказана обставина не звільняє винуватця ДТП сплатити потерпілому різницю між страховим відшкодуванням та заподіяними збитками.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «НАСК «Оранта» - Негрич С.В., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. 
Вказує, що позивачу сплачено страхове відшкодування в розмірі 102 311,19 грн, що в сукупності із залишками його транспортного засобу, які залишилися у позивача та оцінені експертом у сумі 65 106,01 грн, складає повну реальну вартість транспортного засобу до ДТП. Позивач помилково вважає, що при розрахунку, коли транспортний засіб знищено та його відновлювальний ремонт економічно недоцільний, як у даному судовому спорі застосовується знос транспортного засобу. Знос транспортного засобу в таких випадках не розраховується, оскільки в силу приписів Закону його власнику відшкодовується лише різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. 
Вказує, що відповідно до висновку експертизи за результатами проведення судової транспортної товарознавчої експертизи від 24.10.2022 року № 29363/21-54/1249/22-54 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 212 177,29 грн, що перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає 169 917,20 грн, тому в розумінні ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, і в такому випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 102 311 грн. 19 коп., визнавши пошкоджений транспортний засіб фізично знищеним та обравши спосіб відшкодування йому шкоди, залишивши у себе у власності транспортний засіб після ДТП, вартість якого згідно з висновком експерта складає 65 106 грн. 01 коп. 
 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.  Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегією суддів визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи , що не з`явились в судове засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди повинно розподілятися таким чином: частина матеріального збитку у розмірі 130 000 грн в межах страхової суми за шкоду заподіяну майну повинна бути компенсована ПАТ «НАСК «Оранта» (на час розгляду справи сплачена у розмірі 102 311,19 грн), а інша частина (непокрита страховою компанією), тобто кошти у розмірі 39 917,20 грн, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 . 
ПАТ «НАСК «Оранта» сплатив страхове відшкодування не у повному обсязі, оскільки страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. Позивач, отримавши часткове відшкодування завданих збитків зі сторони страхової компанії матеріальних претензій до останньої немає. Таким чином, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди у сумі 67 606 грн, заподіяної внаслідок ДТП, не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
 
З висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову колегія суддів погоджується, проте вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з інших підстав, оскільки висновки суду є суперечливими,  не у повному обсязі відповідають  обставинам справи та нормам матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2020 року 09 год. 30 хв. на вул. Набережна в селищі Баришівка Київської області ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді перехрестя з вул. Березанська не надав перевагу в русі автомобілю «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правої сторони на вул. Березанська, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. 
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 06 березня 2020 року у справі № 355/262/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України ( т.1 а. с. 11).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AO № 6609843 (т. 1 а. с. 14-16).
Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 03.03.2020 року № 7947 вартість збитку, завданого автомобілю «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 118 500,23 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ - 254 142,30 грн, ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом - 201 068,39 грн (т. 1 а. с. 17-26).
24.04.2020 року відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 81 659,50 грн (т. 1 а. с. 13). 
20.08.2020 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 2 500 грн (франшиза) (т. 2 а. с.141-143).
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 24.10.2022 року № 29363/21-54/1249/22-54 :
-  ринкова вартість автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020 року складає 169 917,20 грн з ПДВ; 
- ринкова вартість автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020 року після ДТП складає 65 106,01 грн з ПДВ; 
- розмір матеріального збитку для автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020 року складає 169 917,20 грн з ПДВ (т. 2 а. с. 56-103).
 
03.04.2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 уклали угоду про припинення зобов`язання переданням відступного, у якій сторони визначили, що загальна сума зобов`язання за полісом від 01.01.2020 року за страховою подією, що мала місце 20.02.2020 року внаслідок пошкодження транспортного засобу «Renault Trafic», д.н.з.  НОМЕР_2 , складає 127 500 грн (п. 1); частину у розмірі 95 758,87 грн страховиком вже сплачено (п. 2); страхове відшкодування в розмірі 6 552,32 грн страховик зобов`язується сплатити потерпілій особі шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 в строк до 14.04.2023 року (п. 3); після сплати страховиком потерпілій особі, передбаченої пунктом 1 цієї угоди, сторони вважають припиненими зобов`язання страховика за полісом від 01.01.2020 року АО 6609843 за страховою подією, що мала місце 20.02.2020 року (т. 2 а. с. 136).
13.04.2023 року відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» доплатив   ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 6 552,32 грн (т. 2 а. с. 137).
 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Положеннями статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження та складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Наведені висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 19 вересня2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18), від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19), від 26 жовтня 2022 року у справі № 203/2064/19 (провадження № 61-8363св22). 
 
У висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 24.10.2022 року № 29363/21-54/1249/22-54 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу станом на 20.02.2020 року складає 212 177,29 грн, тоді як вартість автомобіля станом на 20.02.2020 року (до ДТП) - 169 917,20 грн з ПДВ. 
Отже, вказаним висновком експерта встановлено, що ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту (212 177,29 грн) перевищує його ринкову вартість на момент ДТП (169 917,20 грн), а тому колегія суддів виходить з того, що розмір завданого матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню позивачу, становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.
Експертом встановлено, що вартість автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , в пошкодженому стані після ДТП станом на 20.02.2020 року становить 65 106,01 грн. 
Судом встановлено, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у загальному розмірі 102 311,19 грн, розраховане за такою формулою: 169 917,20 грн (вартість автомобіля до ДТП) - 65 106,01 грн (вартість автомобіля після        ДТП) - 2 500 грн (франшиза) = 102 311,19 грн.   
03.04.2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 уклали угоду про припинення зобов`язання переданням відступного, згідно з якої визначили розмір страхового відшкодування та страховик зобов`язався здійснити позивачу доплату до раніше виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 552,32 грн. Цією угодою сторони припинили зобов`язання за полісом від 01.01.2020 року АО 6609843 за страховою подією, що мала місце 20.02.2020 року.
Позивач погодився із виплаченою ПАТ «НАСК «Оранта» сумою страхового відшкодування та будь-яких вимог до страховика не заявляє. 
З викладеного вбачається, що завданий позивачу матеріальний збиток відшкодований страховиком у повному обсязі, а ОСОБА_2 сплачено франшизу. 
Водночас, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 як винної в ДТП особи на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди (169 917,20 грн) і страховою виплатою (102 311,19 грн) у сумі 67 606,00 грн.
Колегія суддів вважає такі вимоги позивача безпідставними з огляду на наступне. 
 
Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У цій справі встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» виконало свій обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, хоча розмір такого відшкодування є меншим від страхової суми (ліміту відповідальності). Водночас статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком шкоди у розмірі вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення.
Як зазначено вище, порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який полягає у відшкодуванні потерпілій особі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, застосовується не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Також встановлено, що 20.08.2020 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2500 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 67 606 грн, тобто різниці між вартістю автомобіля позивача до ДТП і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), суперечитиме наведеним положенням законодавства, оскільки страховою виплатою (страховим відшкодуванням) потерпілому відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди (без франшизи). Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 207/2838/15-ц.
 
В постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/11069/16-ц зазначено, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.
Посилання заявника в апеляційній скарзі на неврахування судом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15 жовтня 2020 року № 755/7666/19, є необґрунтованими, оскільки фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, та матеріально-правове регулювання спірних правовідносин у зазначених справах і справі, яка є предметом касаційного перегляду, є різними.
            Так, у справі № 755/7666/19, на відміну від справи, яка переглядається в апеляційному порядку, судами не було встановлено, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль є фізично знищеним, а тому у такому випадку особа винна у вчиненні ДТП зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди повинно розподілятися таким чином: частина матеріального збитку у розмірі 130 000 грн в межах страхової суми за шкоду заподіяну майну повинна бути компенсована ПАТ «НАСК «Оранта» (на час розгляду справи сплачена у розмірі 102 311,19 грн), а інша частина (непокрита страховою компанією), тобто кошти у розмірі 39 917,20 грн, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 . 
ПАТ «НАСК «Оранта» сплатив страхове відшкодування не у повному обсязі, оскільки страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. Позивач, отримавши часткове відшкодування завданих збитків зі сторони страхової компанії матеріальних претензій до останньої немає. Таким чином, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди у сумі 67 606 грн, заподіяної внаслідок ДТП, не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
 
Колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції суперечливими, оскільки у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 у цій справі необхідно відмовити із тих підстав, що розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування повністю покриває розмір заподіяного йому майнового збитку, який становить різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та вартістю транспортного засобу після ДТП. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної частини.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.

   Суддя  - доповідач:                                                                      Ящук Т.І.

               Судді:                                                                                            Кирилюк Г.М.                  

                                                                                                                       Рейнарт І.М.