ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 вересня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 747/241/24
Головуючий у першій інстанції – Тіщенко Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1056/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Піцан В.М., 
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року (місце ухвалення – смт Талалаївка) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,
                                     В С Т А Н О В И В:
У травні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Менько Д.Д. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позову посилався на те, що з ОСОБА_3 позивач перебував у шлюбі, який розірваний рішенням Талалаївського районного суду від 09.10.2019 року та від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказує, що на підставі судового наказу Талалаївського районного суду від 11.01.2019 з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше  50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше  десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, але після винесення судом даного судового наказу змінився матеріальний та сімейний стан позивача. 
За доводами позову, 09.03.2022 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_6 , проте наприкінці 2023 року сімейні стосунки між позивачем та ОСОБА_2 погіршились, внаслідок чого вона переїхала проживати до своїх батьків і з цього часу сторони припинили подружні відносини та стали проживати окремо. 
Як  зазначає позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів і судовим наказом Талалаївського районного суду від 04.10.2023 з позивача на утримання доньки ОСОБА_6 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше  50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше  десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2023 і до досягнення повноліття. Також рішенням суду стягнуто з позивача аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. 
Тому позивач стверджує, що сукупний розмір аліментів, які стягуються з позивача судовими наказами та рішенням суду становить 66,67 % (1/4 + 1/4 + 1/6), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». 
Посилається, що на даний час ОСОБА_1 є військовослужбовцем, приймає участь у бойових діях і у нього виникає постійна необхідність у витратах на своє забезпечення, розмір заробітної плати позивача складає 20000 грн, а також він отримує додаткову виплату за участь у бойових діях в розмірі 100000 грн, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій – шкарпетки, білизна, одяг, взуття, інші побутові приладдя, все це одноразове і тому його актуальність постійно не втрачається. Також вказує, що за власні кошти позивачу доводиться купувати продукти харчування довготривалого зберігання, засоби гігієни, медикаменти, оскільки перебуваючи в зоні бойових дій в умовах несприятливих для організму позивач має постійні проблеми зі здоров`ям. Після відрахування з позивача всіх аліментів у нього залишається сума, якої недостатньо для забезпечення власних життєвих потреб, необхідних для перебування в зоні бойових дій, що змушує його звернутись до суду з позовом.
Посилаючись на положення ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 192 СК України у позові представник ОСОБА_1 – адвокат Менько Д.Д. просить: 
змінити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за судовим наказом Талалаївського районного суду від 11.01.2019 на утримання дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50%  прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
змінити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за судовим наказом Талалаївського районного суду від 04.10.2023 на утримання дочки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50%  прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
судові накази Талалївського районного суду від 11.01.2019 та від 04.10.2023 відкликати після вступу рішення в законну силу.
Рішенням Талалаївського районного суду від 04.06.2024 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовлено.
В обгрунтування рішення суд послався на те, що  позивач не надав суду відомостей про його доходи, його перебування на даний час в ЗСУ в зоні бойових дій не підтверджено належними і допустимими доказами, як не підтверджено належними доказами, що стягнення аліментів відбувається у надмірному розмірі всупереч положенням ст. 81 ЦПК України.
Також за висновком суду, саме по собі прийняття судового рішення про стягнення аліментів з батька на кожну наступну дитину без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення усіх дітей, оскільки саме батьки зобов`язані матеріально утримувати дитину до повноліття та несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, тому позовні вимоги про зменшення розміру аліментів є не обґрунтованими, позивач не довів суду, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дітей, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішеннями суду, а тому судом не встановлено підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за судовими рішеннями. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Менько Д.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Талалаївського районного суду від 04.06.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права внаслідок помилкового висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи.
Заявник вказує, що звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився у сторону погіршення матеріальний стан, оскільки він сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 50 % його заробітку (доходу), та на дружину ОСОБА_2 у розмірі 16,67 % його заробітку (доходу), що разом становить 66,67 % його заробітку (доходу), що в силу положень ст. 192 СК України це є підставою для зміни розміру аліментів з урахуванням зміни матеріального та сімейного стану.
В обґрунтування зазначених доводів скарги заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23, від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22.
Вважає, що суд першої інстанції неправильно виходив з того, що позивач зазначає єдину підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів - суттєве погіршення його матеріального стану, у той час як позивач ОСОБА_1 посилався як на підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів і на зміну його сімейного стану, а саме на одруження з ОСОБА_2 , на утримання якої він сплачує аліменти відповідно до судового рішення в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), на народження від іншого шлюбу доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої він сплачує аліменти відповідно до судового рішення в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).
Тому заявник стверджує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що вказані обставини не є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із позивача аліментів на користь кожної з відповідачок: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1/4 на 1/6 частин, та дійшов помилкового висновку, що позивач як на єдину підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів посилався лише на суттєве погіршення його матеріального стану.
Крім того, зазначає, що перебування дитини ОСОБА_7 на диспансерному обліку у КНП «Талалаївський ЦМСД» та неотримання ОСОБА_3   доходу у зв`язку з цим за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про зменшення аліментів, оскільки доказів щодо понесення витрат на лікування доньки, яка перебуває на диспансерному обліку, ОСОБА_3 суду не надала та не довела, що зменшення розміру отримуваних нею аліментів на утримання доньки з 1/4 частки всіх видів доходів позивача до 1/6 частки його доходів не забезпечить належного забезпечення умов її доньки, необхідних для розвитку дитини.
Також за доводами скарги, врахування судом першої інстанції при вирішенні спору висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 є помилковим, оскільки у зазначених справах та у даній справі встановлено різні фактичні обставини.
Заявник посилається, що участь позивача в бойових діях не має правового значення при вирішенні спірних правовідносинах, проте ОСОБА_3 достовірно відомо про це з огляду на отримання аліментів від військової частини та з огляду на розмір отримуваних нею аліментів на утримання дитини, а довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видану в/ч НОМЕР_1 , якою підтверджуються факти, на які позивач посилався в обгрунтування позовних вимог в частині його участі в бойових діях, була видана лише 26.06.2024.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду від 04.06.2024 – без змін. В обґрунтування посилається, що до мобілізації ОСОБА_1 отримував доходи в розмірі мінімальної заробітної плати, займаючись обробітком земельних ділянок, а після мобілізації зазначив, що отримує кошти, що ним і не заперечуються, у розмірі 120000 грн, тобто враховуючи вказані факти наявне поліпшення майнового стану ОСОБА_1 , оскільки його доходи значно збільшилися. Вказує, що згідно доданої до апеляційної скарги довідки в період з 12.05.2023 по 28.08.2023 та з 07.09.2023 по 22.04.2024 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, проте разом з тим з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 07.05.2024, а вказана довідка видана за період до 22.04.2024, тому вважає, що скаржником на надано жодного підтвердження проходження військової служби на даний час. Також зазначає, що скаржником не надано доказів про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та виплати за участь у бойових діях, у зв`язку з чим стверджує, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами факт зміни його сімейного стану у такому обсязі, що значно впливає на його матеріальний стан та неможливість сплати аліментів у раніше визначеному розмірі. В обґрунтування зазначених доводів, заявниця посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 28.05.2021 у справі №  715/2073/20. Вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження, що стягнення аліментів відбувається у надмірному розмірі. Також вказує що вона самостійно забезпечую догляд за неповнолітньої дитиною, купує ліки, батько дитини участі у вихованні ОСОБА_9 не приймає, не приїздить до дитини, не цікавиться, що їй потрібно, які потрібні речі, одяг, ліки купувати, дитина перебуває на її утриманні.
Відзив на апеляційну скаргу до суду ОСОБА_2   подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, доводи відзиву, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення ном процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва  про  народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).
  09.03.2022 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.9).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва  про  народження серії НОМЕР_4 (а.с.7). 
З матеріалів справи убачається, що на підставі судового наказу Талалаївського районного суду від 11.01.2019 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,  починаючи з 11.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).
   Судовим наказом Талалаївського районного суду від 04.10.2023 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто  аліменти на неповнолітню дитину – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,  починаючи з 04.10.2023 і до досягнення повноліття (а.с.10).
В матеріалах справи міститься копія виконавчого листа, виданого Талалаївським районним судом 18.04.2024, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.02.2022 і до 05.10.2025 включно (а.с. 12).
Крім того, згідно довідки Талалаївського відділу соціальної підтримки громадян управління соціального захисту населення Прилуцької РДА від 23.05.2024 року ОСОБА_3 не отримувала жодного виду державної соціальної допомоги та компенсації у період з 01.05.2023 по 23.05.2024(а.с.27).
Відповідно до довідки Прилуцької філії Чернігівського ОЦЗ від 23.05.2024 ОСОБА_3 на обліку в Прилуцькій філії Чернігівського обласного центру зайнятості за період з 01.05.2023 по 23.05.2024  не перебувала (а.с.28).
Вбачається також, що дитина відповідачки ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , 2018 року народження, перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря КНП «Талалаївський ЦМСД», потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою від 22.05.2024 року (а.с.29) та перебуває на утриманні ОСОБА_3 згідно довідок Липівського старостинського округу від 24.05.2024 (а.с.30).
ОСОБА_3 не отримувала доходу за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року згідно відомостей з Державного реєстру у фізичних осіб-платників податків про джерела суми нарахованого доходу станом на 20.05.2024 року (а.с.31). 
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що сукупний розмір аліментів, які стягуються з нього судовими наказами та рішенням суду становить 66, 67 % (1/4 + 1/4 + 1/6), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», що в силу положень ст. 192 СК України це є підставою для зміни розміру аліментів з урахуванням зміни матеріального та сімейного стану.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимим доказами погіршення його майнового стану, а наведені доводи позову не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів, крім того, суд зазначив, що зменшення розміру аліментів стягнутих на дітей рішенням суду, без підтвердження погіршення матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.
При ухваленні рішення судом враховані правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 301/2160/20, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 та від 08 червня 2022 року по справі № 565/1069/21. 
Проте, з такими висновками суду першої інстанції  суд апеляційної інстанції погодитись не може через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, враховує наступне.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зазначене також роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України).
В постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Верховного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 зазначено, що ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Тобто народження у заявника у іншому шлюбі дитини відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).
Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.
Підставою для зменшення розміру аліментів позивач зазначав, що окрім дитини, ОСОБА_7 , у нього народилась дитина ОСОБА_8 у шлюбі із ОСОБА_2 . Крім того, позивач посилається на зміну сімейного стану, зокрема одруження з ОСОБА_2 , на утримання якої він сплачує аліменти відповідно до судового рішення у розмірі 1/6 частини заробітку, тому вважає, що для забезпечення потреб усіх дітей доцільним є зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частки від усіх доходів позивача.
Апеляційний суд враховує, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено та з поданих позивачем доказів, вбачається, що у позивача як платника аліментів з`явилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме укладення шлюбу з ОСОБА_2 та перебування у позивача на утриманні доньки – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої в другому шлюбі, доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від першого шлюбу з ОСОБА_3 , а отже за рахунок свого доходу позивач здійснює утримання двох неповнолітніх дітей та дружину ОСОБА_2 , що загалом становить 66,67% його заробітку (доходу).
Крім того, згідно відомостей про джерела/суми нарахованого доходу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_1 за період за 1 по 4 квартали  2023 року розмір доходу ОСОБА_1 у 2023 році склав: січень – 12793,53 грн, лютий – 28720,27 грн, березень – 31651,97 грн, квітень – 51830,86 грн, травень – 48256,24 грн, червень – 53657,83 грн, липень – 96090,58 грн, серпень – 108700,02 грн, вересень – 51378,91 грн, жовтень – 109994,76 грн, листопад – 109994,76 грн, грудень – 89263,41 грн, а всього за 2023 рік – 792333,14 (а.с. 85).
Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, колегія суддів апеляційного суду враховує, що з урахуванням розміру доходів відповідача та розмір частки аліментів визначених судовими рішеннями, середній розмір аліментів становитиме щонайменше 11004,63 грн в місяць, що перевищує прожитковий мінімум для дитини такого віку, визначений на 2024 рік.
Поза увагою суду першої інстанції залишено, що Верховна Рада України 09 листопада 2023 року прийняла Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким збільшено прожитковий мінімум: на дітей до 6 років — 2563 грн; на дітей від 6 до 18 років — 3196 грн.
Тому з січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів становить: для дітей до 6 років — 1 281,5 грн; для дітей від 6 до 18 років — 1 598 грн.
Такий розмір аліментів, який підлягає до стягнення з позивача значно перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із розміру заробітку відповідача та наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини.
Враховуючи викладене, апеляційний суд знаходить, судом першої інстанції не враховано, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача) дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення на думку колегії суддів, є розумним та не суперечить нормам матеріального права.
В матеріалах справи відсутні та не надані відповідачами належні докази того,  що позивач ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки від першого шлюбу, намагається сплачувати їх своєчасно та у можливому розмірі.
Крім того, апеляційний суд враховує, що у справі, що переглядається, предметом спору є зменшення розміру аліментів на дітей.
Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 08.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року в справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748св23), зроблено висновок про те, що ураховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі (зменшення розміру аліментів), вона є справою, що виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.
Аналогічний правовий висновок щодо вирішення вказаного процесуального питання викладено в постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 752/1058/23.
Усупереч положенням ст. 19, 274 ЦПК України (в редакції станом на дату ухвалення судового рішення) та правовим висновкам Верховного Суду суд першої інстанції розглянув і вирішив справу у спорі, що виникає із сімейних правовідносин, в порядку спрощеного позовного провадження.
У даній справі спір виник із сімейних відносин та не стосувався стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплати додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміни способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, а тому ця справа не могла бути розглянутою за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначеного судовими наказами Талалаївського районного суду від 11.01.2019 та від 04.10.2023, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку.
З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути у відшкодування судового збору за розгляд справи судом першої інстанції по 968,96 грн з кожної, оскільки судом першої інстанції не перевірено обставини належної сплати судового збору при зверненні до суду та на користь ОСОБА_1 слід стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відшкодування судового збору за апеляційний розгляд справи по 1453,44 грн з кожної.
Керуючись  ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Талалаївського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2019 року, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку.
Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2023 року, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку.
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_6 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції по 968,96 грн з кожної.
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_7 ) судовий збір за апеляційний розгляд справи по 1453,44 грн  з кожної.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 04.09.2024.

Головуючий                                                        Судді :