Справа № 127/39984/23
Провадження № 22-ц/801/1672/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року	Справа № 127/39984/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Базалицький Роман Валерійович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Воробйова В. В. в залі суду в м. Вінниця,
у цивільній справі № 127/39984/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
Короткий зміст вимог
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 2845266 від 22.08.2019 в розмірі 14 781,93 грн.
Позов мотивовано тим, що 22.08.2019 між ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 2845266 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов. За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 10 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики (30 днів), або достроково, та сплатити плату від суми позики. 
Станом на 21.01.2020 відповідачем належним чином не виконуються зобов`язання за договором, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 19 800,00 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом – 10 000,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами – 4 800,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику – 5 000,00 грн. Оскільки ОСОБА_1 на користь позивача сплачувала суми коштів, то заборгованість за тілом кредиту та несплаченими відсотками становить 11 643,58 грн. Також позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення до 23.02.2022, що складає: заборгованість за 3% річних – 1 123,00 грн, заборгованість за інфляційними втратами – 2 015,35 грн. Тобто загальна сума заборгованості станом на 03.11.2023 становить 14 781,93 грн.
03.04.2017 між ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 3042017 за умовами якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Таким чином, право вимоги за договором позики № 2845266 від 22.08.2019 перейшло до позивача.
Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за  договором позики № 2845266 від 22.08.2019 в загальному розмірі 14 781,93 грн, та судових витрат по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості за договором позики №2845266 від 22.08.2019 року в розмірі 14 781,93 грн, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач  ОСОБА_1  не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами Договору позики № 2845266, укладеного 22.08.2019 між нею та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним правочином.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Базалицький Р. В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, стягнути з позивача понесені судові витрати в суді першої інстанції, здійснити розподіл судових витрат, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції на підставі доказів про надання правничої допомоги, що будуть подані, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду апеляційної інстанції.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 28 червня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Стадник І. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано позивачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 липня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт перерахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів. При цьому позивачем не було надано жодного первинного документу (довідка ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 13.07.2023 – не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором позики, а відповідач ці кошти отримала. 
Зазначає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості виконаний представником позивача і не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Зауважує, що позивач не обґрунтував своє право вимоги до відповідача. Так, між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено договір факторингу від 03.04.2017 №03042017, дія якого закінчується 31.12.2017. 28.12.2017 між «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено додаткову угоду, якою змінено строк закінчення договору, а саме «якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання договору, договір продовжується на період по 31.12.2018, а в подальшому на кожен наступний календарний рік». Разом з цим, договір факторингу не був продовжений до 31.12.2018, оскільки додаткову угоду укладено 28.12.2017, тобто за три дні до його закінчення, тоді як додаткова угода містить умови для продовження договору. Тобто умова угоди не була дотримана. В зв`язку з цим Витяг з Реєстру прав вимоги не є належним доказом. Щодо суми боргу, то представник відповідача зазначив, що, оскільки строк позики становив 30 днів, то вартість позики на весь строк, на який видано позику складає 3 380,00 грн. При цьому посилається на позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження виникнення у позикодавця права на нарахування процентів за користування позикою протягом строку, який перевищує встановлений договором позики 30-денний календарний строк. Тобто, право нараховувати проценти за користування кредитом позикодавець має лише в межах строку кредитування, що складає 30 днів.
Правом на подання відзиву позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не скористався.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 22.08.2019 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та  ОСОБА_1  було укладено договір позики № 2845266 (а.с. 7, 9-17).
Відповідно до п.п. 1, 2 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) в сумі 10 000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів. Базова процентна ставка - 1,60 % в день. Розмір процентів на прострочену позику - 2,70 % в день.
Підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Правила), розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору його зрозумілі (п. п. 4.1, 4.2 Договору).
Пунктом 5 Договору визначено, що він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Згідно з п. 6.3 Правил, позичальник зобов`язаний сплатити товариству проценти від суми позики, розмір яких визначено в договорі позики. Нарахування процентів здійснюється на фактичний залишок суми позики щоденно, включно з датами отримання та повернення позики. За винятком випадку, передбаченого п. 6.8 цих Правил, проценти по договору позики на суму позики/залишок позики нараховуються за весь час до повного виконання позичальником зобов`язань по поверненню позики, у тому числі у випадку виникнення простроченої позики, проте не більше ніж 90 календарних днів наявності заборгованості поспіль.
Товариство використовує фіксовану процентну ставку. Узгоджена договором позики процентна ставка складається з процентів на позику, процентів акційних і процентів на прострочену позику. Проценти на прострочену позику нараховуються у випадку прострочення позичальником встановлених договором позики строків повернення позики та сплати процентів (п. 6.5. Правил).
Відповідно до п. п. 10.1, 10.5 Правил за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором позики сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України; закінчення строку дії Договору позики не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору.
Договір позики № 2845266 від 22.08.2019 було підписано відповідачем  ОСОБА_1  шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором LU4GYKBMLv, що підтверджується довідкою ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» про ідентифікацію (а.с. 8).
22.08.2019 на виконання умов Договору відповідач отримала на вказаний нею банківський картковий рахунок грошові кошти (позику) в сумі 10 000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» (далі Товариство) за № 13/07-2023-13 від 13.07.2023. Згідно з даною довідкою, Товариство не здійснює операції з готівковими грошима, перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, тому видаткові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не окремих транзакцій. В зв`язку з цим виділити запитувані транзакції як окремі платежі у банківській виписці не є можливим (а.с. 19).
В свою чергу відповідач зобов`язався виконати належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, чітко дотримуючись умов укладеного Договору позики, а також вимог чинного законодавства.
Так, відповідно до умов Договору позики, позичальник зобов`язався у день закінчення строку позики (або достроково) повернути суму позики та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Однак, позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання.
Судом також встановлено, що 03.04.2017 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було укладено договір факторингу № 03042017 (а.с. 26-29), відповідно до умов якого TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема до  ОСОБА_1  за договором позики №2845266 від 22.08.2019, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимог № 90 від 21.01.2020 року (а.с. 34).
Згідно з Додатковою угодою № 1 від 28.12.2017 року до Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року, змінено п. 8.2 Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року та викладено його в наступній редакції: «8.2 Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2017 року. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору, Договір продовжується на період по 31.12.2018 року (включно), а в подальшому на кожен наступний календарний рік.» (а.с. 33).

Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним критеріям судове рішення відповідає в повній мірі.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд вважав доведеним, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору позики, що був укладений 22.08.2019 між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 
Таким чином, суд дійшов висновку, що договір позики № 2845266 від 22.08.2019 відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі та укладення спірного договору в електронній формі із запропонованими умовами відповідало внутрішній волі відповідача.
Суд також вважав, що оскільки відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань за договором позики у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Так, згідно з наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача за Договором позики № 2845266 від 22.08.2019 року становить 14 781,93 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 1843,58 грн.; заборгованість за процентами – 4 800,00 грн; заборгованість за процентами на прострочену позику – 5 000,00 грн; заборгованість за 3 % річних – 1 123,00 грн; заборгованість за інфляційними витратами – 2 015,35 грн. При цьому вказаний розрахунок відповідачем не спростований. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, враховуючи подане представником відповідача клопотання, вважав за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до 3 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується із таким висновком, враховуючи наступне.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у позику.
Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). 
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). 
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною восьмою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Договір позики № 2845266 від 22.08.2019 підписано відповідачем  ОСОБА_1  шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором LU4GYKBMLv, що підтверджується довідкою ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» про ідентифікацію (а.с.8).
Отже договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчать зазначені вище докази.
Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Довідкою від 12.07.2023 ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджено, що 22.08.2019 відбувся успішний переказ коштів у сумі 10 000,00 грн на банківську карту: НОМЕР_1 (а.с.20).
Відтак посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1  не підписувала договір та не отримувала кошти є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам пункту 5 Договору.
03 квітня 2017 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 03042017, згідно з умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язався відступити ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги.
Відповідно до пункту 1.4. договору факторингу «право» вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Перелік кредитних договорів наведений в реєстрі прав вимог (п.1.3 договору).
Пунктом 2.1 договору передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №90 від 21.01 2020 року до договору факторингу № 3042017 від 03.04.2017 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги, в тому числі, і до відповідача за кредитним договором № 2845266 від 22.08.2019, загальна сума заборгованості 19 800 грн, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за тілом, 4 800,00 грн - сума заборгованості по процентам за користування, 5 000,00 грн сума заборгованості по простроченим процентам за користування.
Згідно з Додатковою угодою № 1 від 28.12.2017 року до Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року, змінено п. 8.2 Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року та викладено його в наступній редакції: «8.2 Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2017 року. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору, Договір продовжується на період по 31.12.2018 року (включно), а в подальшому на кожен наступний календарний рік.»
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами першою - третьою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором позики від 22 серпня 2019 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки в розмірі 1,60%.
Разом з тим в договорі позики визначено проценти на прострочену позику в розмірі 2,70% вдень.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
ТОВ «ФК Профіт Капітал» просило стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому заявило до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в тому числі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал», яке набуло право вимоги за договором позики № 2845266 від 22 серпня 2019 року.
Суму заборгованості за кредитним договором, відповідачем не спростовано, так само не спростовано розрахунок заборгованості, який надано позивачем.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження заявлених вимог і заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за договором позики не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наявними у матеріалах доказами. На спростування цих обставин ОСОБА_1 не надано жодних документів, зокрема виписку по платіжній картці, яка б могла спростувати факт здійснення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» переказу грошових коштів відповідно до укладеного договору позики.
В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що відсутній факт переходу до позивача права вимоги за спірним договором позики, оскільки Договір факторингу № 03042017 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» був укладений 03.04.2017 та у ньому відсутня умова про автоматичну пролонгацію договору, відповідно його дія закінчується 31.12.2017, а додаткова угода була укладена 28.12.2017, тобто за три дні до закінчення строку дії факторингу. 
Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 8.5 Договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року визначено, що цей Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Тобто це є правом сторін договору, що свідчить про ту обставину, що саме з 21.01.2020 до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики № 2845266 від 22.08.2019 згідно з Реєстром прав вимог № 90. Крім того, відповідач не оспорює чинність додаткової угоди до договору.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції необхідно залишити за відповідачем ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Базалицький Роман Валерійович, залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                   Ю. Б. Войтко

Судді:                                           І. В. Міхасішин

                                         І. М. Стадник