ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року	Львів	Справа № 300/3928/23 пров. № А/857/23669/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                         Глушка І.В.
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Панікар І.В. у м.Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №300/3928/23 за адміністративним позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі,-
                                                         ВСТАНОВИВ:

26 червня 2023 року позивач - Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба звернувся до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 456656,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача обов`язку згідно з вимогами частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відшкодувати витрати з його утримання у військовому навчальному закладі внаслідок небажання продовжувати навчання відповідно до Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964. Добровільно відповідач не відшкодував вказані витрати. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що поза увагою суду залишились обставини, що наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 31.07.2023 №1244 ОСОБА_1 зараховано на 1 курс інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, а наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 30.08.2023 №1389 його переведено на навчання на 2 курс інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, де і продовжує навчатись. Оскільки наведені обставини в силу приписів п.9 Порядку №964 є підставою для припинення стягнення витрат, вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що солдат ОСОБА_1 в період з 18.08.2020 по 03.06.2023 проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба.
Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, між Університетом та ОСОБА_1 18.08.2020 укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) (а.с.7-8).
Відповідно до пункту 1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету і відповідачем 18.08.2020, ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Начальник навчального курсу рапортом від 09.05.2023 клопотав у начальника льотного факультету про відрахування від подальшого навчання солдата, курсанта 134/2 навчальної групи солдата ОСОБА_1 , у відповідь на вказаний рапорт, начальник льотного факультету клопотав про відрахування відповідача на підставі пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових закладів Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490 (а.с. 17).
Згідно із витягом з наказу (по стройовій частині) від 02.06.2023 №161 солдата ОСОБА_1 , курсанта 134/2 навчальної групи 3-го курсу (набору 2020) відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту через невиконання освітньої програми та відповідно до пункту 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 03.06.2023 припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, та пункту 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII зобов`язано стягнути з відповідача кошти в розмірі 456656,15 грн. (а.с. 9)
На підставі наказу від 02.06.2023 №161 Міністерства оборони України, командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 06.06.2023 видано наказ №159, яким солдата ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання з Харківського національного університету Повітряних Сил м. Харкова, а з 06.06.2023 - зараховано до списків особового складу 142 роти охорони військової частини НОМЕР_1 (а.с. 21).
Начальником Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба складено загальний Розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 , яким визначену розмір таких витрат в сумі 456656,15 грн (а.с. 10).
Вищезазначений розрахунок містить запис наступного змісту "Зобов`язуюсь добровільно відшкодувати витрати на моє утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про моє відрахування". Із даним розрахунком 02.06.2023 під розписку ознайомлено відповідача (а.с.10).
На переконання Університету, після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання за час навчання.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 добровільно не сплатив суму відшкодування витрат на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, позивач позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 456656,15 грн з відповідача.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 3 Закону України від 6 грудня 1991 року N1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон N1934-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону N1934-XII фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 25 Закону N 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати), визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).
Відповідно до пункту 3, 6 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку № 964).
На виконання вищевказаного пункту 3 Порядку №964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ від 16.07.2007 за №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений "Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" (надалі, також Порядок №419/831/240/605/537/219/534).
Отже, за наведеного правового регулювання, право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 та у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19.
За висновками суду першої інстанції Харківським національним університетом Повітряних Сил відповідно до вимог Порядку №964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу вищого навчального закладу, загальна сума яких склала 456656,15 грн: по грошовому забезпеченню 360009,04 грн; по продовольчому забезпеченню 60291,96 грн; по речовому забезпеченню 14669,38 грн; по медичному забезпеченню 840,27 грн; по перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку 00,00 грн; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 20845,50 грн, що підтверджено Загальним розрахунком № 756 від 01.06.2023 (а.с.10).
Суд першої інстанції вказав на те, що зі змісту абзацу 6 пункту 1 Контракту слідує, що відповідач взяв на себе обов`язок добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Проставлений підпис ОСОБА_1 у вказаному контракті свідчить про ознайомлення останнього, станом на момент укладення контракту, про обов`язок відшкодування таких витрат у разі виникнення вищевказаних обставин, а особиста обізнаність відповідача з 18.08.2020 про визначену загальну суму розрахунку витрат вказує на несплату в добровільному порядку (не пізніше 15-ти днів з дати видання наказу про відрахування) коштів в розмірі 456656,15 гривень.
Враховуючи те, що відповідачем не відшкодовано у добровільному порядку витрати в розмірі 456656,15 гривень, пов`язані з утриманням під час навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, суд першої інстанції виснував, що звернення Університету до суду із вказаним позовом, у спосіб визначений частиною 10 статті 25 "Про військовий обов`язок і військову службу" є підставним.
Натомість, скаржник наголошував на обставині поновлення його на посаді курсанта та продовження військової служби по даний час. Ненадання таких відомостей до суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснював необізнаністю із існуванням судового спору, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає, насамперед, у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази. При цьому суд може вживати заходи щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 9 КАС України).
Оскільки матеріали справи не містили належні та достатні докази в підтвердження заявлених відповідачем обставин, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року витребувано від позивача докази в підтвердження наведених доводів.
Як визначено пунктом 9 Порядку №964, у разі поновлення особи, що відрахована з вищого навчального закладу або звільнена з військової служби, на посаді курсанта, особи офіцерського складу стягнення суми витрат припиняється.
Як підтверджено матеріалами справи, 03.06.2023 відповідач відрахований з Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з посади курсанта наказом від 02.06.2023 № 161, а 31.07.2023 ОСОБА_1 зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба. Також наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил від 30.08.2023 №1389                    ОСОБА_1 переведено на 2 курс інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, де він продовжує навчання. Наведені обставини позивачем не заперечуються. Однак позивач не погоджується із дотриманням відповідачем порядку поновлення на посаду курсанта та, покликаючись на постанову Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №1.380.2019.002683, вказує на те, що з моментом дострокового розриву контракту відповідач є носієм обов`язку відшкодувати ті витрати, що були здійснені саме на його утримання.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пункт 9 Порядку №964 не містить застереження щодо необхідності поновлення особи, що відрахована з вищого навчального закладу, на посаді курсанта у тому самому навчальному закладі, на тому самому курсі, факультеті.
Натомість, частиною другою статті 25 Закону №2232-ХІІ передбачено, що підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися як у вищих військових навчальних закладах, так і у військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки.
З огляду на наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 було відраховано з навчання з посади курсанта і, що його поновлено на військовій службі саме на посаді курсанта, у нього відсутній обов`язок з відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з його утриманням у ХНУПС.
Водночас суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання позивача на правові висновки, сформовані у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №1.380.2019.002683.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
Проте аналіз зазначеної позивачем постанови Верховного Суду, на яку зроблено посилання у відзиві на апеляційну скаргу як на приклад правозастосування наведених норм, не дає підстав для висновку про те, що це рішення прийняте у справі, правовідносини у якій є подібними.
Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції вказує, що наведені позивачем правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду, не приймаються при розгляді цієї справи та відхиляються, оскільки останні були прийняті не у подібних правовідносинах та за інших фактичних обставин, а саме у справі у справі №1.380.2019.002683 була відсутньою обставина поновлення особи, що відрахована з вищого навчального закладу, на посаду  курсанта, тому вказане не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства, та, відповідно, правову позицію суду касаційної інстанції.
Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у справі №300/3928/23 - скасувати.
В задоволенні адміністративного позову Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний