Справа № 732/1076/24 	Головуючий у 1 інстанції Карпинська Н. М. 	
Провадження № 33/4823/710/24 	  	
Категорія - – ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Слєпченка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 року,  

В С Т А Н О В И В :
          Цією постановою:
          ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Місцевим судом встановлено, що 09 червня 2024 року о 21 год. 30 хв., по вул. Миру в с. Макишин, Чернігівського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився за згодою водія із застосуванням приладу Drager, результат огляду - 1,10 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Слєпченко С.А. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує на відсутність доказів того, що саме його підзахисний керував транспортним засобом, тому і вимога працівників поліції щодо проходження ним огляду була незаконною. Крім того, огляд на стан сп`яніння не зафіксовано на будь-який пристрій, а наявний у справі відеозапис не є безперервним та не відображає зупинки транспортного засобу, належної процедури направлення водія в медичний заклад, роз`яснення йому його прав. Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводився з численними порушеннями, оскільки мундштук до приладу «Драгер» надавався не запакований, контрольний забір повітря працівником поліції не проводився. ОСОБА_1 не допустив будь-яких порушень Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, тому всі наступні вимоги працівників поліції він не повинен був виконувати, у зв`язку з чим складені процесуальні документи є неналежними та недопустимими доказами.  

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Слєпченка С.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

     Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №671526 від 09.06.2024, ОСОБА_1 , 09 червня 2024 року о 21 год. 30 хв., у селі Макишин, по вул. Миру, керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за згодою водія із застосуванням приладу «Drager», результат тесту - 1,10‰, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Отже, даний протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.  

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер», результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 1,10 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.2).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції; під час спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат позитивний - 1,1‰. Із результатом огляду водій погодився і не вимагав проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Після цього поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення та ознайомив водія з його змістом. Більш того, ОСОБА_1 неодноразово намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього адміністративні матеріали, що також свідчить про спробу останнім уникнути відповідальності за скоєне.  

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не є переконливими, з наступних міркувань.
Як убачається з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, поліцейський патруль зупинив транспортний засіб «DAEWOO LANOS», яким керував ОСОБА_1 та перебував на водійському сидінні. Під час спілкування з працівниками поліції водій повідомляв, що транспортним засобом керував він, оскільки водій, який повинен керувати автомобілем, у зв`язку з відсутністю водійського досвіду, на певній ділянці дороги не може впоратися з керуванням. При цьому, ОСОБА_1 не зазначав, що транспортним засобом керувала інша особа, що підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом автомобіля. 
Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом автомобіля та як водій погодився пройти такий огляд.
Отже, вищевказаними відеозаписами беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що було обґрунтованою підставою для пропонування поліцейськими водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.
Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.

Крім того, як убачається з відеозапису, після зупинки транспортного засобу, під час огляду багажного відділення автомобіля, працівник поліції повідомив, що такі дії викликані зникненням дитини у сусідньому населеному пункті.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за скоєне.  

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                              

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний