Номер провадження: 22-ц/813/5300/24 
Справа № 501/4807/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М, Сєвєрової Є.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сафонікова Андрія Петровича, представника  ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2024 року, постановленого під головуванням судді Петрюченко М.І., повний текст заочного рішення складений 05 лютого 2024 року, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти (утримання) у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та на увесь час її проживання з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народився син, який з народження є інвалідом та потребує постійної сторонньої допомоги, проживає і знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від участі в утриманні та вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я сина та не надає достатньої матеріальної допомоги.
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача.
Відповідач аліменти сплачує нерегулярно та не в повному розмірі, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 129 425,82 грн.
Позивачка цілодобово доглядає за дитиною, немає власного житла, отримує лише державну допомогу у розмірі не більше 12 000,00 грн. щомісячно, яку фактично цілком витрачає на сина, який потребує особливого догляду та відповідні потреби (харчування, ліки, предмети гігієни, тощо), винайм житла та соціально-побутові потреби.
Відповідачє фізично здоровою особою, а тому може докласти зусиль для пошуку достатнього заробітку й виконання передбачених законом обов`язків щодо утримання позивача, як колишньої дружини, з яким проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду.
Виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, позивачка вважає, що зазначений розмір аліментів є помірною сумою, яку може сплачувати відповідач.
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2024року позов ОСОБА_4 задоволений.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь та утримання ОСОБА_2 , з якою проживає дитина - інвалід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду 16 листопада 2023 року та протягом усього часу проживання ОСОБА_2 з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та опікування цією дитиною.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
28 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07 березня 2024 року залишена без задоволення.
Не погодившись з заочним рішенням суду, адвокат Сафоніков А.П., представник  ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанціїрозглянув справу без належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, також відповідачу не була надіслана копія позовної заяви, що позбавило відповідача можливості надати відзив на позовну заяву.
Також апелянт зазначив, що суд приймаючи рішення не перевірив чи дійсно відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, вирішивши спір лише на підставі пояснень позивача не підтверджених жодними доказами.
ОСОБА_2 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, заочне рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування заочного рішення суду.
Одночасно, ОСОБА_2 до відзиву надала в якості письмових доказів: копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.07.2024 року, копію рішення Виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 04.04.2024 року №98, копію висновку Виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 04.04.2024 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 », роздруківку СМС-повідомлень ОСОБА_1 від 17.02.2023 року та просила поновити процесуальний строк на подання вказаних доказів, а також приєднати письмові докази до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Суд діє у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Оскільки, надані до апеляційного суду докази до суду першої інстанції не подавалися, а суд переглядає справу, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів залишає без задоволення клопотання ОСОБА_2 про приєднання письмових доказів до справи.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що надані до суду докази були отрпимані вже після ухвалення судом першої інстанції судового рішення, тобто не були предметом перегляду справи у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 18 грудня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, якийзаочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 січня 2016 року був розірваний (а.с.10).
Від даного шлюбуу сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).
Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її повному утриманні(а.с.4, 5).
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).
З довідки, наданої КП «Зеленгосп» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 01.11.2023 року за №290 вбачається, що ОСОБА_2 є працівником КП «Зеленгосп»,на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом (а.с. 12).
Згідно з виписки із амбулаторної карти розвитку дитини від 03.11.2023 року №117, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує стороннього догляду (а.с. 8).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивача, що батьки зобов`язанні вдвох утримувати дітей, а також із наявності підстав визначених ст. 88 СК України.
Однак, колегія суддів з такими висновками суду погоджується не в повному обсязі, за таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частина 8 ст. 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (ч. 1 ст. 76 СК України).
За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікуватися нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до ч.1 ст. 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Отже, виходячи з аналізу наведеної правової норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання є: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю, неспроможність такої дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність у другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 1ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.
Відповідно до ч. 1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про неспроможність сплати аліментів позивачу у визначеному розмірі, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, а самевідомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 26.02.2024 року, ОСОБА_1 (а.с. 77-78):
-у січні 2019 року виплачено 3628,62 грн., утримано 1370,77 грн.;
- у січні 2022 року виплачено 1819,86 грн., утримано 0 грн.;
- у серпні 2022 року виплачено 212,37грн.,утримано 38,23 грн.;
- у листопаді 2022 року виплачено 2528,82 грн., утримано 455,19грн.;
- у грудні 2022 року виплачено 7339,45 грн., утримано 1321,1грн.;
- у січні 2023 року виплачено 6700 грн., утримано 1206грн.;
- у лютому 2023 року виплачено 6700 грн., утримано 1206 грн.;
- у березні 2023 рокувиплачено 6797,28 грн., утримано 1223,51 грн.;
- у квітні 2023 року виплачено 6700 грн., утримано 1206 грн.;
- у травні 2023 рокувиплачено6700 грн., утримано 1206 грн.;
- у червні 2023 рокувиплачено 10298,88 грн., утримано 1853,81 грн.;
- у липні 2023 рокувиплачено 10200,76 грн., утримано 1836,14 грн.;
З довідки та посвідчення КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» від 13.04.2023 року №12466, наданих ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання (а.с. 82-83).
Також з матеріалів справи вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться його мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 (а.с. 79-81).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, не взяв до уваги спроможність танаявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, не взяв до уваги що за рішенням суду з нього стягуються аліменти на дитину, що на його утриманні знаходятьсятакож непрацездатні батьки, а тому колегія суддів вважає, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000,00 грн.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, про те, що рішення суду підлягає змінізі зменшенням суми стягнутих аліментів з 5000,00 грн. до 2000,00 грн.
При цьому, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сповіщався судом про розгляд справи, призначеної на 01 лютого 2024 року телефонограмою, яка була передана секретарем судового засідання 17 січня 2024 року особисто ОСОБА_1 за його номером телефону (а.с. 30).
Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду апеляційної інстанції відповідачем був сплачений судовий збір у розмірі 1610,40 грн.
З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні зі зменшенням розміру аліментів до 2000,00 грн., колегія суддів дійшла до висновку про те, судовий збір необхідно компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у розмірі 966,24 грн., з урахуванням пропорційно задоволених позовних вимог (40%) та з урахуванням сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Сафонікова Андрія Петровича, представника  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2024 року – змінити.
Зменшити розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь та утримання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), з якою проживає дитина - інвалід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 2000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2023 року та протягом усього часу проживання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та опікування цією дитиною.
Компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 966,40 гривень.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 04 вересня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Є.С. Сєвєрова