ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/191/24	Головуючий у 1-й інстанції Холява Л.І. 	
Провадження № 33/817/485/24 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кушка О.М. на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 16 лютого 2024 року о 09 годині 42 хвилини по вул.Незалежності в м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області керував автомобілем Nissan primera д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кушка О.М. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
працівник поліції виявив у ОСОБА_2 лише одну ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота;
після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №161526, працівники поліції, поза відеозаписом, вказали ОСОБА_1 забрати свій транспортний засіб з проїжджої частини дороги, а тому з дозволу самих працівників поліції, ОСОБА_1 від`їхав від місця зупинки; 
працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, ними було лише роз`яснено право на відмову від такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі, чим фактично схилили ОСОБА_1 до того, аби він відмовився від проходження медичного огляду;
дії працівників поліції, які надали вказівку ОСОБА_1 забрати свій автомобіль з проїжджої частини та припаркувати його у відведеному місці, фактично були спрямовані на провокування до вчинення нового адміністративного правопорушення;
ОСОБА_1 у своїх поясненнях, наданих суду, зазначив, що він алкогольних напоїв не вживав;
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, а провадження закрити, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 20 травня 2024 року.
З матеріалів справи слідує, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Кушка О.М. копію оскаржуваної постанови отримав 23 травня 2024 року, а апеляційну скаргу подав 03 червня 2024 року, тобто більше ніж через десять днів після винесення постанови. Проте, останній день на апеляційне оскарження припав на вихідний день. 
З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин. 
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2024 року серії ААД № 450644 (а.с.2); рапорті чергового відділення поліції № 1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області № 595 від 16 лютого 2024 року (а.с.1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, КНП Лановецька міська лікарня від 16 лютого 2024 року, згідно якого, у водія ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота (а.с.5); матеріалах відеофіксації, з яких вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився (а.с.14).
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. 
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції виявив у ОСОБА_2 лише одну ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не впливають на висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджуються відеозаписом із нагрудних камер працівника поліції. Відповідно до відео (файл VID240216-094259F-000000-000000-0033.MOV з 09:45:10 год) на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.
Апеляційні доводи захисника про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, ними було лише роз`яснено право на відмову від такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі, чим фактично схилили ОСОБА_1 до того, аби він відмовився від проходження медичного огляду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наявного у справі відеозапису, при спілкуванні із ОСОБА_1 поліцейський висловив підозру щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння та повідомив останньому виявлені ним ознаки такого стану, у зв`язку з чим запропонував водію пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, так і проїхати до медичного закладу для проходження огляду на що ОСОБА_1 категорично відмовився. При цьому поліцейським було роз`яснено водію ОСОБА_1 , що у разі його відмови від проходження огляду, стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (файл VID240216-094259F-000000-000000-0033.MOV з 09:45:10 по 09:46:40 год).
Таким чином, дані зафіксовані на вказаному відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта, що поліцейський діяв без дотриманням вимог ст.266 КУпАП та відповідних підзаконних актів, якими визначено порядок направлення водіїв для огляду на стан сп`яніння і порядок проведення такого огляду.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що працівники поліції схиляли ОСОБА_1 відмовитися від огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з наявних у матеріалах цієї справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції не вбачається з боку працівників поліції тиску на ОСОБА_1 . Також, з цих відеозаписів видно, що зафіксовані ними події узгоджуються з даними протоколу. Крім того, стверджуючи в апеляційній скарзі, що дії працівників поліції були незаконними апелянт не наводить жодних відомостей про оскарження таких дій поліції в порядку, передбаченому КАС України, або до правоохоронних органів вищого рівня. 
Доводи захисника про те, що після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №161526, працівники поліції, поза відеозаписом, вказали ОСОБА_1 забрати свій транспортний засіб з проїжджої частини дороги, а тому з дозволу самих працівників поліції, ОСОБА_1 від`їхав від місця зупинки не підтверджені жодними фактичними даними окрім пояснень самого ОСОБА_1 . За відсутності об`єктивних даних, які би підтверджували таку версію сторони захисту, апеляційний суд оцінює пояснення ОСОБА_1 як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності. 
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        

Поновити захиснику Хом`яка О.В. строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кушки О.М. залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя