10.09.24
22-ц/812/1214/24
Провадження № 22-ц/812/1214/24 Суддя першої інстанції Шикеря І.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
10 вересня 2024 року м. Миколаїв Справа № 484/7002/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж. М.,
при секретарі судового засідання – Біляєвій В.М.,
за участю відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_3 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2024 року, повний текст якого складено 10 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шикері І.А., в залі судового засідання в м. Первомайськ, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_4 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні сина,
В С Т А Н О В И В:
20 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третіх осіб - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_4 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні сина.
Позов обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2019 року, яке було змінено постановою Миколаївського апеляційного суду 23 травня 2019 року, відповідачу було змінено графік спілкування з дитиною та встановлено, зокрема спілкування з дитиною без присутності матері, за адресою: АДРЕСА_1 кожної неділі з 15.00 год. до 19.00 год.
В подальшому рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року, спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні було змінено та встановлено новий графік спілкування з дитиною кожної суботи з 15 год. до 19 год. та кожної неділі з 15 год. до 19 год. За тією ж адресою, за згодою дитини, без присутності матері. Спільний відпочинок сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 у літні канікули до 10 днів за бажанням дитини, без присутності матері, з правом виїзду на оздоровчий відпочинок на території України. Щороку для спільного святкування разом з дитиною дня народження останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11 год. до 15 год. (з урахуванням часу учбового процесу), з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків, за згодою дитини, без присутності матері. Щорічні зимові канікули до п`яти днів за місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_1 , за згодою дитини, без присутності матері. Необмежене спілкування батька з сином за допомогою особистих засобів телефонного зв`язку, відвідування його в школі. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, вказане рішення суду було змінене, відповідачу було змінено графік спілкування з дитиною а саме, кожної суботи з 15.00 год. до 19.00 год. та кожної неділі з 15.00 год. до 19.00 год., за згодою дитини, без присутності матері, за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено змінити спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 кожної суботи з 15.00 год. до 19.00 год. та кожної неділі з 10.00 год. до 18.00 год., без присутності матері, за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка вважає, що на даний час встановлений відповідачу графік побачень з дитиною, слід призупинити та встановити новий, яким змінити час можливого спілкування батька з сином, у зв`язку з відсутністю бажання сина проводити час разом з батьком, та тривожним і стресовим станом дитини.
Відповідач не намагається установити контакт із сином, а коли приходить на зустріч з ним, то щоразу безпідставно звинувачує її у відмові відкрити двері та надати можливість провести час і сином. Відповідач агресивно поводиться із сином, підвищує на нього голос, коли той відмовляється від прогулянки або перебування з батьком згідно установленого графіку побачень.
На даний час дитина відвідує секцію з футболу, проте відповідач забороняє дитині відвідувати тренування та здійснювати поїздки змагання з футболу, якщо такі заходи випадають на суботу чи неділю, тобто в ті дні, коли відповідачу встановлено графік спілкування та побачень з дитиною. 
Такі дії відповідача, на думку позивачки, повністю порушують права дитини, оскільки відвідування різного роду гуртків дітьми, є як один із принципів розвитку дитини, та батьки повинні сприяти такому розвитку, не виявляти свої заперечення.
До того ж, така протиправна поведінка відповідача вплинула на психологічно-емоційний стан дитини та змусила позивачку відвідувати з дитиною корекційні зайняття з психологом. 
Згідно з психологічним висновком № 1-2023 за результатами консультації та діагностики від 06 жовтня 2023 року практичним психологом ОСОБА_6 були надані рекомендації, зокрема, оберігати дитину від стресових ситуацій; якщо мають відбутися зміни (побачення з татом, переїзд, довготривала подорож чи тому подібне) заздалегідь психологічно готувати дитину до цього.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 , просила суд змінити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни графіка спілкування з дитиною наступним чином: 
- кожної суботи з 12 год. до 18 год. (з урахуванням часу на додаткові заняття) за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності соціального психолога та/або представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, присутність яких забезпечує відповідач, та/або третьої особи зі сторони позивачки - бабусі дитини - ОСОБА_4 , і лише за наявності згоди дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спілкування із батьком ОСОБА_1 , висловленої до початку кожного такого спілкування, що фіксується свідками та/або записується на відео. В разі, якщо на суботу у дитини призначені додаткові заняття, батько зобов`язаний завезти дитину на заняття та забрати з занять. Обов`язок взяти дитину у матері та привезти дитину назад за місцем проживання матері покладається на батька - ОСОБА_1 ; 
- необмежене спілкування батька з сином за допомогою особистих засобів телефонного зв`язку, відвідування його в школі, лише за наявності згоди дитини, що фіксується свідками та/або записується на відео;
- для спільного святкування дня народження дитини призначити непарні роки (2025, 2027, 2029 і так далі), з 12 години до 15 години (з урахуванням часу учбового процесу), з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, лише за наявності згоди дитини, що фіксується свідками та/або записується на відео. Врахувати, що якщо дитина висловить бажання святкувати свій день народження з друзями, без присутності батьків, що фіксується свідками та/або записується на відео. В парні роки (2024, 2026, 2028 і так далі) - дитина святкує день народження з мамою, батько - ОСОБА_1 , за бажанням батько може прийти і привітати дитину, лише за наявності згоди дитини, що фіксується свідками та/або записується на відео. Обов`язок взяти дитину у матері та привезти дитину назад за місцем проживання матері покладається на батька - ОСОБА_1 ;
- щорічні зимові канікули до 5 днів (другий тиждень зимових канікул) за умови якщо це буде безпечно, враховуючи введений в Україні воєнний стан, та лише за наявності згоди дитини, що фіксується свідками та/або записується на відео. Попередньо, соціальний психолог повинен поспілкуватися з дитиною та дати письмовий висновок щодо психологічно-емоційного стану дитини та готовності дитини на зустрічі з батьком, всі витрати при цьому оплачуються батьком. Обов`язок взяти дитину у матері та привезти дитину назад за місцем проживання матері покладається на батька - ОСОБА_1 ; 
- спільний відпочинок сина з батьком ОСОБА_1 у літні канікули до 10 днів (з 1 по 10 липня), з правом виїзду на оздоровчий відпочинок на території України, за умови якщо це буде безпечно, враховуючи введений в Україні воєнний стан, та лише за наявності згоди дитини, що фіксується свідками та/або записується на відео. Попередньо, соціальний психолог повинен поспілкуватися з дитиною та дати письмовий висновок щодо психологічно-емоційного стану дитини та готовності дитини на зустрічі з батьком, всі витрати при цьому оплачуються батьком. Обов`язок взяти дитину у матері та привезти дитину назад за місцем проживання матері покладається на батька - ОСОБА_1 .
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів протиправної поведінки відповідача по відношенню до його осина ОСОБА_7 та не доведено, що зміна графіку зустрічей відповідача із сином, у зазначений позивачкою спосіб, забезпечить належну поведінку батька по відношенню до його малолітнього сина, а наданий позивачкою психологічний висновок № 1-2023 за результатами консультації та діагностик від 06 жовтня 2023 року практичним психологом ОСОБА_6 , жодним чином не стверджує, що саме протиправна поведінка батька сприяла погіршенню психологічно-емоційний стану його малолітньої дитини.
До того ж, позивачкою не надано доказів того, що малолітній ОСОБА_5 відвідує будь-які секції (гуртки), а отже не доведено, що встановлений відповідачу графік його зустрічей з сином ОСОБА_5 підлягає перегляду.
Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким вимоги позову задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем було долучено до матеріалів справи DVD диск, на якому фіксувалися зустрічі дитини з батьком, на яких чітко видно що дитини не має бажання приходити на такі зустрічі бо боїться батька, однак суд першої інстанції жодним чином не врахував данні відео докази, що є неприпустимим.
Також судом першої інстанції не було враховано висновок органу опіки. Яким орган опіки та піклування вбачає за можливе внести зміни у графік та спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 .
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини.
Тому при розгляді справи судом першої інстанції не було повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, не досліджені матеріали справи, висновки суду не відповідають обставинам справи в результаті чого порушені норми процесуального та матеріального права, що є підставою для скасування даного рішення.
Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У своєму відзиві відповідач зазначав, що суд першої інстанції врахував обставини справи, надав вірну оцінку доказам, врахував найкращі інтереси дитини, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни графіку участі батька у вихованні та спілкуванні із сином.
Судом було встановлено, що між батьками існує конфлікт щодо порядку участі у вихованні дитини та виконання ним батьківських обов`язків.
Позивачка не надала доказів для підтвердження своїх доводів про необхідність зміни кількості та часу побачень відповідача з сином, установленого постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2023 року. 
До суду не було надано жодних доказів, що контакт сина із батьком негативно впливає на його розвиток, а тому необхідно обмежити батька у спілкуванні із дитиною або присутності при їх спілкуванні третіх осіб. 
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зміна графіку зустрічей батька з сином в запропонованому обсязі не відповідає інтересам батька та сина.
Судове рішення ухвалене із дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року.
Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є – ОСОБА_1 та ОСОБА_8 
11 грудня 2020 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на – ОСОБА_10 .
Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_2 .
Оскільки між батьками існує спір, щодо способу участі у вихованні дитини, то рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2019 року, яке було змінено постановою Миколаївського апеляційного суду 23 травня 2019 року, відповідачу було змінено графік спілкування з дитиною та встановлено, зокрема спілкування з дитиною без присутності матері, за адресою: АДРЕСА_1 кожної неділі з 15.00 год. до 19.00 год.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 06 березня 2023 року, було змінено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни графіку спілкування з дитиною наступним чином: кожної суботи з 15 години до 19 години та кожної неділі з 15 години до 19 години за адресою: АДРЕСА_1 , за згодою дитини, без присутності матері; спільний відпочинок сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 у літні канікули до 10 днів за бажанням дитини, без присутності матері, з правом виїзду на оздоровчий відпочинок на території України; щороку для спільного святкування разом з дитиною дня народження останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 11 години до 15 години (з урахуванням часу учбового процесу), з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків, за згодою дитини, без присутності матері; щорічні зимові канікули до п`яти днів за місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_1 , за згодою дитини, без присутності матері; необмежене спілкування батька з сином за допомогою особистих засобів телефонного зв`язку, відвідування його в школі. В задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2023 року, було змінено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , а саме кожної суботи з 15.00 год. до 19.00 год. та кожної неділі з 10.00 год. до 18.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 . без присутності матері.
За встановленим у судовому рішенні графіком відповідач бачиться і спілкується із сином без присутності матері.
Згідно з психологічним висновком № 1-2023 за результатами консультації та діагностики від 06 жовтня 2023 року, що зроблений практичним психологом ОСОБА_6 були надані рекомендації, зокрема:
-оберігати дитину від стресових ситуацій;
-за можливості не залучати дитину до опитування в судових засіданнях;
-якщо мають відбуватися зміни (побачення з татом, переїзд, довготривала подорож чи тому подібне) заздалегідь психологічно готувати дитину до цього;
-час зустрічей з татом збільшувати поступово, притримуючись постійного графіку (так дитині буде легше звикнути до нових умов існування);
-зустрічі проводити у присутності довіреної особи (бажано психолога), так як присутність матері або близьких родичів колишньої дружини може провокувати конфліктні ситуації зі сторони тата;
-консультація дитини у лікаря невропатолога для стабілізації психо-емоційного стану;
-заняття з дитячим психологом для зняття тривожності та подолання травмуючої ситуації;
-провести консультацію та діагностику з татом для визначення його відносин з дитиною.
За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 02 серпня 2024 року, орган опіки та піклування вважав за доцільне змінити спосіб участі батька у вихованні дитини, а саме: 
-встановити побачення гр. ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності практичного психолога, який здійснює надання дитині необхідної психологічної допомоги, без присутності сторонніх осіб. Зобов`язати батька дитини, гр. ОСОБА_1 особисто здійснювати перевезення дитини за місцем власного проживання;
-встановити порядок побачення гр. ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період осінніх, весняних канікул – 3 перші дні, та 5 днів (другий тиждень) зимових канікул, за місцем проживання відповідача, або в розважальних закладах, таборах відпочинку, розташованих в Центральному та Західному регіонах України, лише за годи дитини;
-погодити спільний відпочинок гр. ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 20 днів під час літніх канікул, на території Центральних та Західних регіонів України, за згодою дитини. 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги скарги цих висновків не спростовують.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини).
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина 8 статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справі, що переглядається, судом установлено, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють батька можливості регулярно спілкуватися з сином, а позивачка ухиляється від виконання рішення суду, яким визначено порядок спілкування батька з сином.
Суд першої інстанції вирішуючи позовні вимоги правильно виходив із того, що особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, спричиняти на неї негативний вплив.
При розгляді справи суд першої інстанції, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, сімейні обставини та фактори, які впливають на зміну порядку участі батька у вихованні дитини, і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зміни порядку участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним, встановленого рішенням суду.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні сина є таким, що відповідатиме якнайкращим його інтересам. А оскільки для відновлення стосунків між батьком та сином необхідно більше часу проводити разом, то не відповідатиме інтересам дитини присутність сторонньої особи при таких побаченнях (психолога, представника органу опіки та піклування, свідків), попередні бесіди з психологом перед побаченнями та зменшення кількості побачень з батьком.
Щодо відеофіксації згоди дитини перед кожним побаченням з батьком, то така вимога є взагалі такою, що порушує права дитини.
Так відео або фотозйомка (збір інформації) – це один із видів обробки персональних даних, що регулюється Законом України «Про захист персональних даних».
Спеціальні норми, що регулюють питання зйомки та використання фото дітей, українське законодавство не містить. Право особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір обмежене правом кожної іншої особи на повагу до приватного життя.
Отже, за загальним правилом – здійснення фотозйомки особи має здійснюватися за її згодою (стаття 307 ЦК України) за певними винятками.
Дитина може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за згодою батьків. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито в публічному місці. Однак, сам факт присутності дитини у публічному місці не є безумовною згодою уповноваженої особи на зйомку, та у разі заперечення батьками малолітньої/неповнолітньої дитини проти зйомки – її потрібно припинити.
Стаття 10 Закону «Про охорону дитинства» забороняє розголошення чи публікацію будь-якої інформації про дитину, якщо оприлюднення цих даних може завдати неповнолітньому шкоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, є безпідставними, оскільки вказаний висновок є лише доказом у справі, якому суд першої інстанції надав належну оцінку в сукупності з іншими доказами, а суд апеляційної інстанції погоджується з такою оцінкою з огляду на таке.
Згідно з частинам 4 та 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що орган опіки та піклування висловлював свою позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, тобто органом опіки та піклування виконано вимоги сімейного законодавства щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.
Одночасно апеляційний суд зауважує, що відповідно до частини 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Апеляційний суд погоджується з оцінкою висновку органу опіки та піклуванням, наданої судом першої інстанції, оскільки визначаючи спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, суд першої інстанції не встановив об`єктивних умов, за яких такі побачення можуть відбуватися виключно за бажанням дитини та в присутності практичного психолога.
Верховний Суд у своїх постановах в аналогічних справах наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанови Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 138/97/17; від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19; від 29 липня 2021 року у справі № 758/5545/18; від 02 лютого 2022 року у справі № 6-7/20536/19: від 16 лютого 2022 року у справі № 132/3692/20) 
Ані органом опіки та піклування, ані позивачкою у справі не надано судам першої та апеляційної інстанцій доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за бажанням дитини, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, які потребують участі практичного психолога у побаченнях батька й сина. 
Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
В позові позивачка стверджувала, що зміна способу участі батька спілкуванні та вихованні сина викликана протиправною поведінкою батька відносно сина та відвідування сином секції з футболу, що пов`язано з виїздом дитини на змагання. 
Між тим будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження цих обставин позивачка не надала.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки
наданому позивачкою DVD диск, на якому фіксувалися зустрічі дитини з батьком, на яких чітко видно що дитина не має бажання приходити на такі зустрічі бо боїться батька є неприйнятними з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За положеннями частини 1, 2, 4 статті 301 ЦК України фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа саме визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішення суду, а також за її згодою.
Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди, не допускається, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки економічного добробуту і прав людини (частина 1 статті 302 ЦК України).
Відеозапис, що стосується побачень відповідача з дитиною є особистим життям батька та сина. Надаючи суду першої інстанції такій відеозапис позивачка не зазначила коли виконувався цей відеозапис, ким, з яких підстав та чи давали згоду особи, що приймали участь на відеозапису. 
Отже наданий стороною відеозапис може бути визнаний доказом у справі лише у тому випадку, якщо такій відеозапис було здійснено у межах діючого законодавства, тобто за згодою всіх сторін учасників відеозапису, але такої згоди матеріали справи не містять, а тому наданий відеозапис правильно не визнано судом першої інстанції допустимим доказом відповідно до процесуального законодавства. 
Щодо не врахування судом першої інстанції психологічного висновку № 1-2023 за результатами консультацій та діагностики від 06 жовтня 2023 року, то суд правильно вважав, що цей висновок не містить доводів, що мала місце будь-яка протиправна поведінка батька відносно дитини, що вплинуло будь яким чином на психологічно-емоційний стан дитини. Навпаки у висновку психолог стверджує, що «Про тата хлопчик говорить невпевнено та боязко, хоча наявна ідентифікація себе (дитини) з батьком. Такий тип поведінки, можливий, якщо дитина є свідком конфліктів між татом та матір`ю». Отже в інтересах дитини саме батькам потрібно переглянути свої відносини один до одного. Оскільки дитина постійно проживає з матір`ю, то саме на остання повинна змінити своє негативне ставлення до батька дитини, заздалегідь готувати дитину до побачень з батьком та не створювати у дитини сприйняття батька як загрозливого дорослого, від якого виходить небезпека. 
З огляду на зазначене, колегія дійшла до переконання про правильність висновків суду першої інстанції, що позивачкою не доведена необхідність та доцільність зміни способу участі відповідача ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції під час розгляду справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права, як і не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідні доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням, а тому відхиляються апеляційним судом.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні. 
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Явороська
Повний текст постанови складено 10 вересня 2024 року.